Натриев хипохлорит – Уикипедия
Натриев хипохлорит | |
![]() | |
Имена | |
---|---|
По IUPAC | натриев хипохлорит |
Други | белина |
Свойства | |
Формула | NaClO |
Моларна маса | 74,44 g/mol |
Външен вид | бели кристали |
Плътност | 1,11 g/cm³ |
Вискозитет | – cP при – °C |
Точка на топене | 18 °C (пентахидрат) |
Точка на кипене | 101 °C (разлагане) |
Разтворимост във вода | 29,3 g/100 ml (0 °C) |
Диполен момент | – D |
Термохимия | |
Стандартна енталпия на образуване | −350,4 kJ/mol |
Опасности | |
Основни опасности | ![]() ![]() |
NFPA 704 |
|
Точка на самозапалване | – °C |
Сродни съединения | |
Сродни аниони | натриев хлорид, натриев хлорид, натриев сулфат, натриев карбонат |
Сродни катиони | калциев хипохлорит (хлорна вар) |
Сродни | калиев хлорат калиев перхлорат |
Идентификатори | |
CAS номер | 7681-52-9 |
PubChem | 23665760 |
ChemSpider | 22756 |
Номер на ООН | 1791 |
KEGG | D01711 |
MeSH | D012973 |
ChEBI | 32146 |
ChEMBL | CHEMBL1334078 |
RTECS | NH3486300 |
ATC | D08AX07 |
SMILES | – |
InChI | InChI=1S/ClO.Na/c1-2;/q-1;+1 |
InChI ключ | SUKJFIGYRHOWBL-UHFFFAOYSA-N |
UNII | DY38VHM5OD |
Данните са при стандартно състояние на материалите (25 °C, 100 kPa), освен ако не е указано друго. | |
Натриев хипохлорит в Общомедия |
Натриевият хипохлорит с химична формула NaClO е натриева сол на хипохлористата киселина HClO. В домашния бит е познат под името белина, където се използва в различни домакински препарати за почистване, дезинфекция на санитарни помещения и басейни, отстраняване на плесен, избелване на дрехи и други.
Корозивните свойства на съединението, широкото му разпространение и продуктите му на реакция го правят рисков фактор. Смесването на течна белина с други почистващи препарати, като например киселини или амоняк, може да доведе до образуването на отровни газове.[1]
Получаване
[редактиране | редактиране на кода]В лабораторни условия натриевият хипохлорит се получава при пропускане на хлор през разтвор на натриева основа при невисоки температури по уравнението:
При по-високи температури (над 40 – 50 °C) на разтвора натриевият хипохлорит се разпада с образуване на натриев хлорид и натриев хлорат.
В индустрията се получава при т. нар. хлоралкална електролиза, при електролиза на воден разтвор на натриев хлорид.
При това на катода се получава натриева основа, а на анода хлор, които реагират по горе описаното уравнение.
Свойства
[редактиране | редактиране на кода]Съединението е много силен окислител, и влиза лесно в реакции с други вещества. В кристална форма то е нестабилно и не може да се съхранява дълго време. Водните разтвори са по-устойчиви (особено в алкална среда, при pH > 7). Дезинфекциращото и избелващото действие на натриевия хипохлорит се дължи на отделянето на атомен кислород [O], който разрушава органични съединения.
Съединението се разлага бавно, като между продуктите на разпада са кислород, хлор, хлорен диоксид и др., поради това се усеща слаба миризма на хлор. С киселини реагира бурно, като се отделя хлор. По тази причина не трябва да се смесват препарати на хипохлоритна основа (белина) с почистващи препарати съдържащи киселини (кислол – солна киселина). При реакция с вещества на амонячна основа (амоняк, амониеви соли, амини) могат да се получат хлорамини, които са токсични.
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ (2013): "Sodium Hypochlorite Архив на оригинала от 2022-08-12 в Wayback Machine." Stanford Linear Accelerator Laboratory Safe Handling Guideline, chapter 53, product 202.