Гийермо дел Торо – Уикипедия
Гийермо дел Торо Guillermo del Toro | |
мексикански режисьор, продуцент, сценарист и писател | |
![]() дел Торо на San Diego Comic-Con International (2014) | |
Роден | 9 октомври 1964 г. |
---|---|
Религия | агностицизъм |
Националност | ![]() |
Награди | Награда на БАФТА за най-добър режисьор Небюла (2007)[1] Награда „Хюго“ за най-добро сценично представяне (2007) Сатурн (2016)[2] Златен лъв (2017) Златен глобус (2018) „Оскар“ за най-добър режисьор (2018)[3] Time 100 (2018)[4] „Оскар“ за най-добър анимационен филм (12 март 2023) |
Режисура | |
Активност | от 1985 г. |
Семейство | |
Деца | 3 |
Подпис | ![]() |
Режисура | |
Активност | 1985– |
Оскари | Най-добър режисьор: 2018 „Формата на водата“ |
Златен глобус | Най-добър режисьор: 2018 „Формата на водата“ |
Награди на БАФТА | Най-добър чуждоезичен филм: 2007 „Лабиринтът на Фавна“ |
Други награди | „Сатурн“ „Хюго“ „Бодил“ „Гоя“ |
Уебсайт | |
Гийермо дел Торо в Общомедия |
Гийермо дел Торо Гомес (на испански: Guillermo del Toro Gómez) е мексикански режисьор, продуцент, сценарист, писател и дизайнер на специални ефекти.
Носител e на награди БАФТА, „Сатурн“, „Бодил“, „Гоя“, Хюго“[5] и номиниран за награди „Оскар“ и „Златна палма“.[5] Известни филми режисирани от него са „Кронос“, „Мимикрия“, „Блейд 2“, „Хелбой“, „Лабиринтът на фавна“, „Хелбой 2: Златната армия“, „Огненият пръстен“ и други.
Биография
[редактиране | редактиране на кода]Гийермо дел Торо е роден на 9 октомври 1964 г. в Гуадалахара, Халиско, Мексико където е бил отгледан от своята баба, изключително консервативна и набожна католичка. Още от малък той показва забележително увлечение към киното и най-вече към приказките и към готическите ужаси. Сред тях най-дълбоки следи в него са оставили „Шофьор на такси“ на Скорсезе, „Черна неделя“ на Марио Бава, „Нощта на живите мъртви“ на Джордж Ромеро и класическите филми на ужасите от 60-те години на ХХ век.
Кариера
[редактиране | редактиране на кода]Той започва да снима свой собствени късометражни филми на Супер 8 още на 8-годишна възраст, докато учи в йезуитското училище и мечтае един ден да стане режисьор. Въпреки това младият дел Торо първо поема по пътя на специалните ефекти, след като се премества в САЩ и се записва на курсове при легендарния Дик Смит. Завръщайки се в родината си през 1986 година, въпреки че е само на 21 години, на дел Торо е предложено да стане продуцент на Dona Herlinda and Her Son от неговия ментор Джейми Хумберто Хермосийо, един от най-уважаваните мексикански режисьори. По същото време той създава своя собствена компания за специални ефекти – Necropia, с която участва в снимането на над 20 игрални филма. Същевременно започва да посещава лекции по кино, докато работи като журналист. Някой от неговите статии са публикувани в едни от най-престижните вестници в Мексико.
Той дори успява да намери време да напише и публикува книга за филмите на Алфред Хичкок – един от любимите му режисьори. През 1992 година, след години работа в Мексиканската телевизия, дел Торо най-накрая успява да намери бюджет за да направи своя първи филм – „Кронос“. Модерно представяне на мита за вампирите, „Кронос“ е приет и възхваляван от критиците по целия свят, печелейки огромен брой международни награди, между които престижната Награда на Критиката в Кан и наградите Ариел на Мексиканската академия за филмови изкуства и науки. Аплодисментите на критиката за „Кронос“ отварят пътя за дел Торо, който пет години по-късно прави първият си филм за Холувуд – „Мимикрия“.
За дел Торо работата с Мирамакс по този филм представлява огромно разочарование, но въпреки това той е благодарен, защото успява да натрупа опит и да се учи от грешките си. Той се връща в Мексико и основава своя собствена продуцентска компания, за да има по-голям контрол над филмите си. В този момент братята Алмодовар съзират изключителният талант на дел Торо и му предлагат да направи един нискобюджетен филм на ужасите в Испания. Обезсърчен от холивудския си опит, дел Торо незабавно приема предложението и се възползва от него, за да направи един много по-личен филм. Това е The Devil’s Backbone – проект, който той е замислял повече от 15 години, дори преди идеята за „Кронос“. Под маската на една призрачна история той представя един детски свят, който се сблъсква с действителността на войната.
Също както „Кронос“, The Devil’s Backbone печели на режисьора огромен брой награди. Следващата година, отново привлечен от Холивуд, дел Торо се съгласява да режисира „Блейд 2“ с Уесли Снайпс. Филмът достига незабавно огромен успех в бокс-офисите по целия свят, надминавайки дори очакванията на New Line Cinema.
Този успех позволява на дел Торо да се насочи към нов проект – „Хелбой“, който режисьорът се опитва да „съживи“ от седем години. Завършеният филм се счита за една от най-успешните и най-добре направени адаптации по комикс в историята на киното. За да може да довърши изцяло „Хелбой“, дел Торо отклонява предложенията да снима „Блейд 3“ и „Хари Потър и затворникът от Азкабан“.
Филмография
[редактиране | редактиране на кода]година | филм | оригинално заглавие | режисьор | сценарист | продуцент | бележки |
---|---|---|---|---|---|---|
1985 | Doña Lupe | Да | Да | късометражен | ||
1987 | Geometría | Да | Да | Да | късометражен | |
1993 | Кронос | Cronos | Да | Да | ||
1997 | Мимикрия | Mimic | Да | Да | ||
1998 | Un Embrujo | Да | ||||
2001 | Гръбнакът на дявола | El espinazo del diablo | Да | Да | Да | |
2002 | Блейд 2 | Blade II | Да | |||
2004 | Crónicas | Да | ||||
2004 | Хелбой | Hellboy | Да | Да | ||
2006 | Лабиринтът на фавна | El laberinto del fauno | Да | Да | Да | |
2008 | Cosas insignificantes | Да | ||||
2008 | Хелбой 2: Златната армия | Hellboy II: The Golden Army | Да | Да | ||
2008 | Рудо и Курси | Rudo y Cursi | Да | |||
2009 | Rabia | Да | ||||
2010 | Очите на Хулия | Los ojos de Julia | Да | |||
2011 | Не се плаши от тъмното | Don't Be Afraid of the Dark | Да | Да | ||
2012 | Хобит: Неочаквано пътешествие | The Hobbit: An Unexpected Journey | Да | |||
2013 | Огненият пръстен | Pacific Rim | Да | Да | Да | |
2013 | Хобит: Пущинакът на Смог | The Hobbit: The Desolation of Smaug | Да | |||
2014 | Книгата на живота | The Book of Life | Да | |||
2014 | Хобит: Битката на петте армии | The Hobbit: The Battle of the Five Armies | Да | |||
2015 | Пурпурният връх | Crimson Peak | Да | Да | Да | |
2017 | Формата на водата | The Shape of Water | Да | Да | Да |
Произведения
[редактиране | редактиране на кода]Самостоятелни романи
[редактиране | редактиране на кода]- Don't Be Afraid of the Dark (2011) – с Кристофър Голдън и Трой Никси
Серия „Напаст“ (Strain) – с Чък Хоган
[редактиране | редактиране на кода]- The Strain (2009)
Заразата, изд. „Студио Арт Лайн: Про Филмс“ София (2009), прев. Валерий Русинов - The Fall (2010)
Падението, изд. „Студио Арт Лайн: Про Филмс“ София (2011), прев. - The Night Eternal (2011)
Вечната нощ, изд. „Студио Арт Лайн: Про Филмс“ София (2013), прев. Борис Шопов
Серия „Ловци на тролове“ (Trollhunters) – с Даниъл Краус
[редактиране | редактиране на кода]- Trollhunters (2015)
Серия „Джон Сайлънс“ (John Silence) – с Чък Хоган
[редактиране | редактиране на кода]- John Silence (2016)
Документалистика
[редактиране | редактиране на кода]- The Monsters of Hellboy II (2008) – с Майк Минола
- Hellboy II: Art of the Movie (2008) – с Майк Минола
- Cabinet of Curiosities (2013)
- Guillermo del Toro Deluxe Hardcover Sketchbook (2015)
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ nebulas.sfwa.org // Посетен на 16 януари 2022 г.
- ↑ www.saturnawards.org // Посетен на 16 януари 2022 г.
- ↑ www.hollywoodreporter.com // Посетен на 16 януари 2022 г.
- ↑ expansion.mx
- ↑ а б Guillermo del Toro – Awards // IMDb. Посетен на 6 септември 2014. (на английски)
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]- Гийермо дел Торо в
Internet Movie Database
- Гийермо дел Торо в
- Произведения на Гийермо дел Торо в
Моята библиотека
|
|
|