Сетоле – Уикипедия
Сетоле Сетоле | |
— село — | |
![]() | |
Страна | ![]() |
---|---|
Регион | Положки |
Община | Тетово |
Географска област | Долни Полог |
Надм. височина | 439 m |
Население | 2 души (2002) |
Пощенски код | 1212 |
МПС код | TE |
Сетоле в Общомедия |
Сетоле (на македонска литературна норма: Сетоле; на албански: Setolli, Сетоли) е село в Северна Македония, в община Тетово.
География
[редактиране | редактиране на кода]Селото е разположено в областта Долни Полог.
История
[редактиране | редактиране на кода]В османски данъчни регистри на немюсюлманското население от вилаета Калканделен от 1626-1627 година Сетоле е отбелязано като село с 25 джизие ханета (домакинства).[1]
В XIX век Сетоле е българско село в Тетовска каза на Османската империя. Църквата „Рождество Богородично“ е от 1862 година. Според статистиката на Васил Кънчов („Македония. Етнография и статистика“) от 1900 година Сетоле е село, населявано от 370 жители българи християни.[2]
Цялото население на селото е под върховенството на Българската екзархия. По данни на секретаря на екзархията Димитър Мишев („La Macédoine et sa Population Chrétienne“) в 1905 година в Сетоле има 352 българи екзархисти и функционира българско училище.[3]
При избухването на Балканската война в 1912 година 7 души от Сетоле са доброволци в Македоно-одринското опълчение.[4]
Според Афанасий Селишчев в 1929 година Сетоле е село в Джепчищка община (с център в Порой) и има 36 къщи с 216 жители българи и албанци.[5]
Според преброяването от 2002 година селото има 2 жители северномакедонци.[6]
Личности
[редактиране | редактиране на кода]- Родени в Сетоле
Трифун Петров, български революционер от ВМОРО, четник на Атанас Албански[7]
Бележки
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ Турски извори за българската история, т. VII, София 1986, с. 335
- ↑ Кѫнчовъ, Василъ. Македония. Етнография и статистика. София, Българското книжовно дружество, 1900. ISBN 954430424X. с. 210.
- ↑ Brancoff, D. M. La Macédoine et sa Population Chrétienne : Avec deux cartes etnographiques. Paris, Librarie Plon, Plon-Nourrit et Cie, Imprimeurs-Éditeurs, 1905. p. 122-123. (на френски)
- ↑ Македоно-одринското опълчение 1912 - 1913 г.: Личен състав по документи на Дирекция „Централен военен архив“. София, Главно управление на архивите, Дирекция „Централен военен архив“ В. Търново, Архивни справочници № 9, 2006. ISBN 954-9800-52-0. с. 877.
- ↑ Селищев, Афанасий. „Полог и его болгарское население. Исторические, этнографические и диалектологические очерки северо-западной Македонии“. – София, 1929, стр.22.
- ↑ Министерство за Локална Самоуправа. База на општински урбанистички планови, архив на оригинала от 15 септември 2008, https://web.archive.org/web/20080915015002/http://212.110.72.46:8080/mlsg/, посетен на 14 септември 2007
- ↑ „Дневник на четите, изпратени в Македония от пункт Кюстендил. 1903-1908“, ДА-Враца, ф. 617к, оп.1, а.е.1, л.11
|