Тронки – Уикипедия
Тронките са българска етнографска група в Странджанския регион, наред с рупците и загорците. Селищата им са заемали планинската част на община Средец – селата Момина църква, Факия, Кирово, Голямо Буково, Горно и Долно Ябълково[1], Богданово, Вълчаново (Тагарево).[2] По численост тронките са втори след рупците, чиято етнографска област е обхващала селата по горното течение на р. Факийска и продължавала на юг до Лозенград (днес Къркларели) в Турция.[1] Към 1912 – 13 година голямата част от населението на Малко Търново и селата на запад от Лозенград се е състояло от тронки.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f0/Burgas-Ethnographic-museum-tronki-costumes.jpg/200px-Burgas-Ethnographic-museum-tronki-costumes.jpg)
Етнографски и езикови изследвания показват, че тронките са наследници на преселили се през 16 век жители на западните български земи: Кюстендилско, Софийско, Ихтиманско,[1] Добърско[3]. Свидетелства за това са ясно изразените диалектни елементи от западните български говори, включително думата „тронха“, означаваща „малко“, която вероятно е дала името на етнографската група.[2] Хипотезата се гради и на особеностите на тронкските носии: използваният в шевиците цепен бод е характерен за Западна България, но не и за другите странджански етнографски групи; специфично е и местното женско забраждане, известно като прябър или прябор, чиято разноцветна украса е изработена на тъкачен стан.
Основен поминък за тронките било земеделието, благоприятствано от природо-географските условия на района. Второстепенно значение имало скотовъдството, по-специално отглеждането на овце и говеда.[1]
Доста любопитни са забележките на Андре-Жозеф Лафит-Клаве за стопанството и начина на живот на българите във Факия, бита и взаимоотношенията им в семейството от края на XVIII век. Особено впечатляващо е описанието на българските традиционните носии, танци и пеене на жените, поради което Лафит-Клаве е приеман за един от основоположниците на българската етнография.[4]
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ а б в г Етнографски облик и население на Странджа, архив на оригинала от 1 март 2012, https://web.archive.org/web/20120301220452/http://www.strandja.bg/BG/histor_bg/ethnography_bg.html, посетен на 24 декември 2008
- ↑ а б Българската народност през XV век, Демографско и етнографско изследване, Хр. Гандев
- ↑ Село Добърско: Загадки, загадки, загадки, Лазар Цинзов
- ↑ Александър Середа,"Българското Причерноморие в пътеписа на Лафит-Клаве (1784–1787)", Известия на Института за исторически изследвания 1:372-391, Посетен на 16 декември 2022
|