Уилям Уелски – Уикипедия
![]() | Тази статия е твърде дълга за удобно четене и навигация. Прочитането на целия текст може да отнеме повече от 30 минути. |
Уилям, принц на Уелс William, Prince of Wales | |
Принц на Уелс | |
![]() | |
Роден | принц Уилям Уелски Болница „Сейнт Мери“, Лондон, Обединено кралство |
---|---|
Религия | Англиканство |
Учил в | Колеж „Итън“ Университет на Сейнт Андрюс Кралска военна академия – Сандхърст Кралски военновъздушен колеж „Крануел“ Кралски военноморски колеж „Британия“ Школа за защитно хеликоптерно летене |
Управление | |
Период | 9 септември 2022 – |
Предшественик | принц Чарлз |
Други титли | херцог на Кеймбридж херцог на Корнуол херцог на Ротси граф на Стратърн барон Карикфъргъс |
Герб | |
![]() | |
Семейство | |
Род | Уиндзор[1] |
Баща | Чарлз III[2][1][3] |
Майка | Даяна Спенсър[1][2][3] |
Братя/сестри | принц Хари Съсекски |
Съпруга | Катрин Уелска (29 април 2011)[1][3] |
Деца | Принц Джордж Принцеса Шарлот Принц Луи |
Подпис | ![]() |
Уебсайт | Официален уебсайт на принца на Уелс |
Уилям, принц на Уелс в Общомедия |
Уилям, принц на Уелс[4], пълно име Уилям Артър Филип Луи[N 1] (на английски: William Arthur Philip Louis), е престолонаследник на британския трон като първороден син на крал Чарлз III и първата му съпруга Даяна, принцеса на Уелс. Той е принц на Уелс, херцог на Кеймбридж, херцог на Корнуол, херцог на Ротси, граф на Стратърн и барон Карикфъргъс.
Получава образование в училище „Уедърби“ (Лондон), училище „Лъдгроув“ (Барнет) и Колеж „Итън“ (Итън, Бъркшър). След колежа прекарва непълна година в Белиз и Чили, преди да получи бакалавърска степен по изкуства със специалност „География“ в Университет на Сейнт Андрюс (Шотландия). След това се обучава в Кралската военна академия „Сандхърст“ (Бъркшър), след което служи в Блус и Роялс – конен полк на Британската армия. През април 2008 г. завършва Кралския военновъздушен колеж „Крануел“ (Линкълншър). В началото на 2009 г. се присъединява към Силите за издирване и спасяване на Кралските военновъздушни сили. От юли 2015 г. до 2017 г. работи като пилот на пълен работен ден на въздушна линейка за Източна Англия.
Като престолонаследник основните му задължения са да подкрепя краля в изпълнението на неговите кралски ангажименти.[5][6]
Патрон е над 30 благотворителни и военни организации, включително Tusk Trust, Centrepoint, The Passage и благотворителните организации за въздушна спешна помощ в Уелс и Лондон. Развива проекти чрез Кралската фондация, като благотворителната му дейност касае грижи за психичното здраве, консервация и грижи за бездомните и служещите в спешна помощ. През декември 2014 г. стартира инициативата „Обединени за дивия живот“ (United for Wildlife), целяща да намали световната незаконна търговия с диви животни. През април 2016 г. заедно с принц Хари инициират кампанията за осведоменост за психичното здраве „Глави заедно“ (Heads Together), за да насърчат хората да говорят открито за проблемите си с психичното здраве. През октомври 2020 г. стартира наградата Earthshot – инициатива на стойност 50 млн. паунда за насърчаване на екологични проекти през следващото десетилетие.
Ранни години
[редактиране | редактиране на кода]Принц Уилям е роден в Болница „Сейнт Мери" в Лондон на 21 юни 1982 г. като първото дете на принца на Уелс (бъдещ крал Чарлз III) и първата му съпруга Даяна, принцеса на Уелс.[7][8][9] Имената му, Уилям Артър Филип Луи, са обявени от Бъкингамския дворец на 28 юни.[7] Кръстен е от архиепископа на Кентърбъри, Робърт Рънси, в Музикалната зала на Бъкингамския дворец на 4 август – 82-ият рожден ден на неговата прабаба по бащина линия, кралица Елизабет, кралицата майка. Има шест кръстници.[10][N 2] Той е първото дете на Принц и Принцеса на Уелс след сина на Джордж V и Мери Тек, принц Джон през 1905 г.[11]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/aa/Duftzauber_Th_1984_IMG_6753.jpg/204px-Duftzauber_Th_1984_IMG_6753.jpg)
Когато е на девет месеца, Уилям придружава родителите си на обиколката им из Австралия и Нова Зеландия през 1983 г., като това е първото му пътуване в чужбина.[12] Той пътува със семейството си до Канада през 1991 и 1998 г.[13][14] През 1984 г. на него е наречен сорт германски червени рози, създадена през 1984 г. – Кралски Уилям (Royal William).
Принц Уилям и по-малкият му брат Хенри (познат като „Хари“) са отгледани в Дворец „Кенсингтън“ в Лондон и в Хайгроув Хаус в Глостършър.[15][16][17] Известен неофициално като „Уилс“ в семейството,[18] Уилям получава прякора „Вомбат“ от майка си,[19] която желае той и брат му да получат по-широк житейски опит от тези, които обикновено са достъпни за кралските деца. Тя ги води в Дисни Уърлд и в Макдоналдс, в клиники за болни от СПИН, в приюти за бездомни и им купува предмети, които обикновено тийнейджърите притежават, като видеоигри.[20] Съобщава се, че Даяна описва Уилям като „моя малък мъдър старец“, на когото започва да разчита като на свой довереник от ранните му тийнейджърски години.[21]
Родителите му се развеждат на 28 август 1996 г. Майка му загива в автомобилна катастрофа в ранните часове на 31 август 1997 г. По това време Уилям, тогава на 15 години, заедно с 12-годишния си брат и баща им, са в замъка Балморал в Шотландия. Принцът на Уелс изчаква синовете му да се събудят на следващата сутрин, за да им каже за смъртта на майка им.[22] На погребението на майка им, Уилям и брат му вървят редом с баща си, дядо си по бащина линия принц Филип, херцог на Единбург, и чичо си по майчина линия Чарлз Спенсър, 9-и граф Спенсър, зад погребалния кортеж от двореца „Кенсингтън“ до Уестминстърското абатство.[23]
Образование
[редактиране | редактиране на кода]Уилям учи в частни училища, започвайки от детска градина „Джейн Майнорс“ и предучилищна възраст в училище „Уедъбъри“[24], и двете в Лондон. След това той учи в училище „Лъдгроув“ близо до Уокингам, Бъркшър, а през лятото е частно обучаван от британския професор Рори Стюарт.[25] В Лъдгроув тренира футбол, плуване, баскетбол, стрелба към глинени гълъби и лекоатлетически крос. Явява се на приемния изпит в Итън Колидж и е приет. Там той учи география, биология и история на изкуството на A-Level (квалификация по предмет, предоставена като част от GCSE[N 3]), получавайки шестица по география, четворка по биология и петица по история на изкуството. [26][27] След като вече е плувал състезателно в Лъдгроув, става капитан на плувния отбор в Итън.[28] Той също така се занимава с водна топка и продължава да играе футбол, като е капитан на своя домашен отбор.[29]
Решението Уилям да учи в колеж „Итън“ противоречи на семейната традиция да се изпращат кралските деца в уУчилище „Гордънстаун“ (Мъри), където се учили неговите дядо, баща, двама чичовци и двама братовчеди. Бащата и братът на Даяна са учили в Итън.[30] Кралското семейство се споразумява с таблоидната преса да не досажда на Уилям в замяна на редовни актуализации за живота му. Джон Уейкхам, председател на Комисията за жалби в пресата, казва за споразумението: „Принц Уилям не е институция, нито сапунена звезда, нито футболен герой. Той е момче: през следващите няколко години, може би най-важната и понякога болезнена част от живота му, той ще порасне и ще стане мъж.“[30]
След завършване на обучението си в Итън Уилям си взема свободна година, през която участва в учения на британската армия в Белиз,[31] работи в английски млечни ферми и посещава Африка.[32] Като част от програмата „Рейли Интернешънъл“ в град Тортел в южната част на Чили, в продължение на десет седмици Уилям работи по местни строителни проекти и преподава английски език. Той живее с други млади доброволци, споделяйки общите домакински задължения, включително почистване на тоалетната, и също така е доброволец като гост-диджей в местната радиостанция.[31] Интересът му към африканската култура го подтиква сам да научи суахили.[33]
През 2001 г. Уилям се завръща в Обединеното кралство и се записва в най-стария шотландски университет – „Сейнт Андрюс“.[34][35] Подобно на времето му в Итън медиите се съгласяват да не навлизат в личния му живот, а студентите са предупредени да не дават информация за него на пресата.[36] Допълнителното внимание не го възпира: той започва да следва История на изкуството, като по-късно сменя основния си предмет с География. Уилям пише дипломна работа върху кораловите рифове на Родригес в Индийския океан и получава бакалавърска степен по изкуства (MA Hons) с отличие през 2005 г.[37][38][39] Докато е в университета, той представлява отбора на шотландските национални университети по водна топка на турнира на Келтските нации през 2004 г.[40] Той е известен като „Стив“ за други студенти, за да се избегне журналистите да разберат за самоличността му.[41] Уилям се завръща в Университет „Сейнт Андрюс“ заедно със съпругата си Катерин през февруари 2011 г. като патрон на 600-годишнината му.[42]
След дипломирането си от университета Уилям е стажант по стопанисване на земята в Чатсуърт хаус и по банково дело в HSBC.[43] За да се подготви за евентуалното управление на Херцогство Корнуол, през 2014 г. той се записва в курс по Професионален селскостопански мениджмънт в Кеймбридж, организиран от Кеймбриджката програма за лидерство на устойчивото развитие (CPSL), на която баща му е патрон.[44][45][46] Според репортаж на Си Ен Ен от 2014 г. херцогството е „единица от 760 млн. паунда (около 1,25 млрд. щатски долара), създадено през 1337 г., за да осигури частен доход за използване от най-големия син на управляващия монарх“, което Уилям наследява, когато баща му става крал през септември 2022 г.[44]
Военна служба и служба на въздушна линейка
[редактиране | редактиране на кода]Военно обучение и командировки
[редактиране | редактиране на кода]След като решава да започне военна кариера, Уилям е приет в Кралската военна академия „Сандхърст“ през януари 2006 г.[47] Той получава чин „лейтенант“ и към него се обръщат с „лейтенант Уелс“. Същото важи и за по-малкия му брат Хари, който е бил в същия[48] конен полк Блус и Роялс. Уилям е командир на войски в бронираната разузнавателна част, след което прекарва пет месеца в обучение за повишаване в чин в Лагер „Бовингтън“ в Дорсет.[49]
Положението на Уилям като втори по наследяване на трона изисква да не се поставя в опасни ситуации и шансовете му да влезе в битка са малки. Вместо това Уилям продължава да се обучава в Кралските военноморски сили и в Кралските военновъздушни сили, като получава чин „младши лейтенант“ в първите и „полетен офицер“ във вторите – и двата общо взето еквивалентни на армейския чин „лейтенант“.
След завършване на обучението си Уилям започва да служи в Кралските военновъздушни сили в База Крануел (Линкълншър).[50] След завършване на курса той получава своята значка за квалифициран член на екипажа на Кралските ВВС от баща си,[51] който сам има такава след завършване на „Крануел“.[52] По време на тази служба Уилям лети до Афганистан с Боинг C-17 Globemaster, който репатрира тялото на войника Робърт Пиърсън.[53] След това е командирован да тренира с Кралските военноморски сили. Завършва ускорен курс за обучение на военноморски офицери в Кралския военноморски колеж „Британия“ (BRNC) в Дармут.[54] Докато служи на фрегатата HMS Айрън Дюк през юни 2008 г., Уилям участва в конфискация на наркотици на стойност 40 млн. паунда в Атлантическия океан, североизточно от Барбадос.[55] Той е част от екипажа на хеликоптера Lynx, който помага за залавянето на 900 кг кокаин в моторна лодка.[56]
Служба в Кралските военновъздушни сили
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1c/HRH_Prince_William_Pilots_Seaking_Helicopter_During_Search_and_Rescue_Exercise_MOD_45151868.jpg/233px-HRH_Prince_William_Pilots_Seaking_Helicopter_During_Search_and_Rescue_Exercise_MOD_45151868.jpg)
През януари 2009 г. Уилям е прехвърлен към Кралските ВВС (RAF) и е повишен в чин „полетен лейтенант“. Той се обучава за пилот на хеликоптер в Силите за търсене и спасяване на Кралските ВВС. През януари 2010 г. завършва Школата за управление на отбранителни хеликоптери към база RAF Шоубъри (Шропшър).[57] На 26 януари 2010 г. се прехвърля в отдела за обучение по търсене и спасяване на база RAF Вали в Ангълси, за да получи обучение на хеликоптера за търсене и спасяване Уестланд Сий Кинг, което завършва през септември 2010 г.[58] Това го прави първият член на британското кралско семейство след Хенри VII, който живее в Уелс.[59] Първата спасителна мисия на Уилям като втори пилот на RAF Сий Кинг е в отговор на спешно обаждане от бреговата охрана на Ливърпул на 2 октомври 2010 г., когато 28-годишният принц като втори пилот помага за спасяването на тежко болен мъж, работещ на газова платформа в Моркамб Бей.[60] През ноември 2011 г. той участва в мисия за търсене и спасяване на товарен кораб, който потъва в Ирландско море, и като втори пилот помага за спасяването на двама моряци.[61]
Уилям е изпратен на Фолкландските острови от февруари до март 2012 г. с независимия полет на Британските ВВС № 1564.[62][63] Аржентинското правителство осъжда като „провокативен акт“ разполагането на херцога на островите в близост до 30-ата годишнина от началото на Фолкландската война.[64][65]
През юни 2012 г. принц Уилям получава квалификация на капитан или командващ пилот на хеликоптер Sea King, а не втори пилот.[66] Активната му служба като пилот за търсене и спасяване към RAF приключва през септември 2013 г.[67][68] По-късно той става патрон на Мемориалния полет на битката за Великобритания[69] – полет на Кралските ВВС, който осигурява въздушна демонстрационна група на събития като отбелязване на годишнините от края на Втората световна война и по официални поводи на Британската държава като ежегодния военен парад Trooping the Colour в Лондон, честването на 80-ия рожден ден на кралица Елизабет II през 2006 г., както и на сватбата на самия принц Уилям с Катрин Мидълтън през 2011 г. и на въздушни изложения в Обединеното кралство и Европа.
Пилот на въздушна линейка
[редактиране | редактиране на кода]През 2014 г. е обявено, че Уилям ще работи на пълен работен ден като пилот на въздушна линейка за Източна Англия (EAAA), базирана на летище Кеймбридж. Въпреки квалификацията си като военен пилот на хеликоптер той се нуждае от лиценз за граждански пилот и от допълнително обучение, преди да му бъде позволено да поеме командването на въздушната линейка. Въпреки че позицията му е платена, от „Кенсингтън“ обявяват, че той ще дари пълната си заплата на благотворителната организация на EAAA.[70] Преминава част от обучението си като пилот на EAAA на Международно летище „Норич“ (в Хелсдон близо до Норич).[71]
На 13 юли 2015 г. Уилям започва новата си работа, която смята за естествена прогресия от предишната си роля на пилот за търсене и спасяване към RAF.[72] Херцогът описва работата си като такава на нередовни смени и с критични случаи, изкискващи интензивна медицинска грижа.[73] Той също така публично обсъжда последствията, бидейки свидетел на интензивна травма и тежка загуба като спешен работник, заявявайки, че това е повлияло на психичното му здраве и на личния му живот.[74] Би Би Си пише, че херцогът е бил „изложен на Националната здравна служба по начин, по който никой друг висш кралски член не е бил или вероятно някога ще бъде“.[75]
Уилям напуска поста си в EAAA през юли 2017 г., за да поеме кралските задължения на пълен работен ден от името на баба си, кралица Елизабет II.[76][77] След като през 2019 г. подкрепя юбилейна кампания за Благотворителната организация на Лондонската въздушна линейка (London's Air Ambulance Charity), херцогът става официален неин патрон през март 2020 г.[78] През май 2020 г. той ѝ дава разрешение да използва частната поляна на двореца Кенсингтън за зареждане с гориво по време на пандемията от COVID-19.[79] За да отбележи Седмицата на въздушната линейка 2020 г., той пише писмо, в което благодари на работниците на въздушната линейка, като изразява своето дълбоко уважение към общността, особено по време на неизмеримо трудната епидемия, и заявява, че страната им дължи огромна благодарност.[80][81]
Личен живот
[редактиране | редактиране на кода]Ергенски години
[редактиране | редактиране на кода]През 2001 г. Уилям се запознава с Катрин Мидълтън като студенти в общежитие „Сейнт Салвейтър Хол“ към Университет „Сейнт Андрюс“.[82] Съобщава се, че тя привлича вниманието му на благотворително модно ревю в кампуса.[83] Двойката започва да се среща през 2003 г.[84] През втората им година Уилям споделя апартамент с Мидълтън и двама други приятели.[85] От 2003 до 2005 г. двамата живеят в Балгроув Хаус в имението Strathtyrum близо до университета с двама съквартиранти.[86][87] През 2004 г. се разделят за кратко, но скоро след това възобновяват връзката си.[88]
Връзката им е следена толкова внимателно от таблоидната преса, че букмейкърите приемат залози за възможността за брак, а търговската верига Woolworths произвежда сувенири с техни изображения. Медийното внимание става толкова интензивно, че Уилям моли пресата да се държи на разстояние от Мидълтън.[89] На 15 декември 2006 г. тя присъства на парада му в Кралската военна академия „Сандхърст“.[90][91]
През април 2007 г. Уилям и Мидълтън слагат край на връзката си.[92] Мидълтън и нейното семейство присъстват на концерта за Даяна през юли 2007 г. на Стадион „Уембли“[93], където тя и принц Уилям седят през два реда. Впоследствие двойката е видяна заедно на публично място в редица случаи и новинарски източници заявяват, че са възобновили връзката си.[94] Мидълтън присъства на церемонията по шествието на Ордена на жартиерата в Замъка „Уиндзор“ през юни 2008 г., където принц Уилям е приет в Ордена на жартиерата.[95] През юни 2010 г. двойката се мести във вила в Имение „Бодорган“ в Ангълси, Уелс, където Уилям живее по време на своето обучение за търсене и спасяване към Кралските ВВС и в последващата му кариера.[96][97][98]
Брак и деца
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/48/All_smiles_Wedding_of_Prince_William_of_Wales_and_Kate_Middleton_%281%29.jpg/220px-All_smiles_Wedding_of_Prince_William_of_Wales_and_Kate_Middleton_%281%29.jpg)
На 16 ноември 2010 г. Кларънс Хаус обявява, че Уилям и Катрин предстоят да сключат брак. Двойката се сгодява в Кения през октомври.[99] Годежният пръстен, подарен от Уилям на Катрин, е принадлежал на майка му Даяна. Сватбата се състои на 29 април 2011 г. в Уестминстърското абатство, Лондон.[100] Няколко часа преди церемонията са обявени новите титли на Уилям - херцог на Кеймбридж, граф на Стратърн и барон Карикфъргъс.[101][102][103] Оценките на световната аудитория за сватбата варират около 300 милиона души или повече, а 26 милиона души гледат събитието на живо само във Великобритания.[104][105]
Двойката получава селския дом Анмър Хол в имението Сандрингам като сватбен подарък от кралицата.[106] След брака Херцогът и Херцогинята на Кеймбридж използват Нотингам Котидж в района на Дворец „Кенсингтън“ като своя лондонска резиденция.[107] Те се местят в четириетажен 20-стаен апартамент 1A в двореца „Кенсингтън“ през 2013 г. Ремонтът отнема 18 месеца и струва 4,5 млн. паунда.[108] Дворецът става основната им резиденция през 2017 г., след като се местят от селския им дом Анмър Хол.[109] През август 2022 г. е обявено, че двойката заедно с децата си ще се преместят в Адълайд Котидж в частния Уиндзор Хоум Парк близо до Уиндзърския замък.[110]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6a/The_Cambridges_Trooping_2019.png/209px-The_Cambridges_Trooping_2019.png)
Първата бременност на Катрин е обявена на 3 декември 2012 г.[111] Тя е приета на 22 юли 2013 г. в Болница „Сейнт Мери“ в Лондон, където е роден и принц Уилям. По-късно същия ден тя ражда принц Джордж,[112][113] който става втория (след баща си) наследник на трона. На 8 септември 2014 г. е обявено, че е бременна с второто си дете.[114] Тя е приета на 2 май 2015 г. в същата болница и ражда принцеса Шарлот.[115] Третата ѝ бременност е обявена на 4 септември 2017 г.[116] и тя ражда принц Луи на 23 април 2018 г. в същата болница[117]
Херцогът и херцогинята имат два английски кокер шпаньола, наречени Лупо и Орла.[118][119] Уилям е кръстник на принц Константин Алексиос Гръцки и Датски (р. 1998 г.), далечен роднина чрез неговия дядо Филип, херцог на Единбург, и на Миа Тиндал (р. 2014 г.), най-голямото дете на неговата първа братовчедка по бащина линия Зара Тиндал (дъщеря на леля му, принцеса Ан).[120][121]
Финанси
[редактиране | редактиране на кода]Уилям и брат му Хари наследяват по-голямата част от 12,9 млн. паунда, оставени от майка им Даяна за техните 30-рождени дни – цифра, която нараства след смъртта ѝ през 1997 г. до 10 млн. паунда за всеки през 2014 г.[122][123] През 2002 г. в. „Таймс“ съобщава, че Уилям ще сподели с брат си и плащане от 4,9 млн. паунда от доверителни фондове, създадени от тяхната прабаба, кралица Елизабет, кралицата майка, на 21-вите им рождени дни, както и плащане от 8 млн. паунда на 40-тите им рождени дни.[124] Съобщено е, че принц Хари ще наследи по-голямата част от парите, оставени от Кралицата майка за двамата братя, тъй като Уилям трябва да се изкачи на трона, което ще му донесе повече финансови ползи.[125] Като най-голям син на краля Уилям е наследник на Херцогството Корнуол, което му носи допълнителен доход.[126]
През 2014 г. братята наследяват сватбената рокля на майка си заедно с много други нейни лични вещи, включително рокли, диамантени тиари, бижута, писма и картини. Те получават и оригиналния текст и партитурата на песента Candle in the Wind от Бърни Топин и Елтън Джон, изпълнени от Елтън Джон на погребението на Даяна.[123]
Здраве
[редактиране | редактиране на кода]На 3 юни 1991 г. Уилям е приет в Кралска болница „Бъркшър“ (Рединг), след като случайно е ударен по челото от свой съученик с голф стик. Той получава вдлъбнато счупване на черепа и е опериран в Болница „Грейт Ормонд Стрийт“ (Кемдън, Лондон), която му оставя постоянен белег.[127] Новината за този инцидент се разпространява бързо и медийни репортери се стичат в Училище „Лъдгроув“, за да потърсят името на момчето, замахнало със стика за голф, но никой не разкрива името, след като директорът събира учениците и ги заклева да мълчат.[128] В интервю от 2009 г. Уилям нарича получения белег „белега на Хари Потър“ и казва: „Наричам го така, защото понякога свети и някои хора го забелязват, а друг път изобщо не го забелязват“.[129]
През 1999 г. Уилям претърпява операция на лявата ръка, след като чупи пръст.[130]
На 1 ноември 2020 г. е съобщено, че Уилям е дал положителна проба за COVID-19 през април, но е решил да не предупреждава медиите, за да „избягва да тревожи нацията“.[131] В. „Дейли Телеграф“ съобщава, че той е бил много болен и се е изолирал от семейството си.[132] Други източници казват, че той не е бил сериозно болен, не е бил прикован на легло и е работил през по-голямата част от времето.[133]
Обществен живот
[редактиране | редактиране на кода]На 21-годишна възраст Уилям е назначен за държавен съветник. Той за първи път служи в това си качество, когато кралица Елизабет II присъства на срещата на правителствените ръководители на Британската общност в Абуджа (Нигерия) през 2003 г. На 21-вия си рожден ден Уилям придружава баща си на посещение в Уелс, като посещава Фестивала на храната в Ангълси и открива център за бездомни в Нюпорт.[134]
След завършване на университета Уилям започва да изпълнява кралски задължения в подкрепа на и от името на кралицата на официални събития, публични ангажименти и задгранични обиколки.[135] През юли 2005 г. той предприема първото си самостоятелна задгранична обиколка до Нова Зеландия, за да участва в честването на годишнината от Втората световна война.
През 2008 г., по случай 30-ата годишнина на благотворителната организация на баща му Тръст на принца Уилям и брат му са интервюирани за първи път заедно.[134] Според авторката Тина Браун, той, подобно на баща си, е изразил желание да стане генерал-губернатор на Австралия.[136] Премиерът на Австралия Джон Хауърд изразява желание позицията да бъде заета от австралийски гражданин.[137]
През 2009 г. кралицата създава личен кабинет за Уилям с Дейвид Манинг като негов съветник.[138] Манинг го придружава през януари 2010 г. на обиколка на Окланд и Уелингтън; Уилям открива новата сграда на Върховния съд на Нова Зеландия и е посрещнат от вожд на Маорите.[139]
През юни 2010 г. Уилям и брат му посещават Ботсвана, Лесото и Република Южна Африка, посещавайки проекти, свързани с дивата природа, спорта и малките деца.[140] През ноември 2010 г. той присъства на възпоменателната служба, проведена в Деня на възпоменанието (в чест на падналите в Първата световна война) в база „Кемп Бастион“ (днешна „Кемп Шорабак“) в Афганистан.[141]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a8/Canada_Ottawa_William_Kate_2011_%282%29.jpg/248px-Canada_Ottawa_William_Kate_2011_%282%29.jpg)
През март 2011 г. Уилям посещава Крайстчърч, Нова Зеландия, малко след земетресението[142] и говори на възпоменателната служба в Хагли Парк от името на кралицата.[143] Той пътува и до Австралия, за да посети райони, засегнати от наводнения в Куинсланд и Виктория.[144][145] През април 2011 г. списание „Тайм“ го избира за един от 100-те най-влиятелни хора в света.[146] През май 2011 г. херцогът и херцогинята на Кеймбридж се срещат с президента на САЩ Барак Обама и първата дама Мишел Обама в Бъкингамския дворец.[147] Двойката обикаля Канада през лятото на 2011 г., присъствайки на празненствата за Деня на Канада на Парламентарния хълм в Отава.[148] [149] На 2 ноември двамата посещават Отдела за доставки на УНИЦЕФ за недохранени деца в Копенхаген (Дания).[150][151]
Уилям и Катрин служат като посланици на Летните олимпийски игри през 2012 г. в Лондон по време на множество спортни събития по време на игрите.[152] През септември 2012 г. те обикалят Сингапур, Малайзия, Тувалу и Соломоновите острови като част от честванията на Диамантения юбилей на кралицата.[153] Херцогът и херцогинята присъстват на допълнителни чествания на юбилея през годината, включително на Конкурса за диамантен юбилей на Темза през юни[154][155][156] – парад с участието на 670 лодки по река Темза по случай на Диамантения юбилей на кралицата (60 г. на престола).
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/cb/Duke_and_Duchess_of_Cambridge_Plunket_group_2014.jpg/246px-Duke_and_Duchess_of_Cambridge_Plunket_group_2014.jpg)
През април 2014 г. Уилям и Катрин предприемат кралска обиколка в Нова Зеландия и Австралия със сина си принц Джордж. Маршрутът включва посещение на Plunket Society (което предоставя набор от безплатни услуги, насочени към подобряване на развитието, здравето и благосъстоянието на деца под 5-годишна възраст в Нова Зеландия) и посещение на пострадали от пожар райони в Нов Южен Уелс.[157] През юни 2014 г. двойката посещава Франция, за да присъства на честването на 70-ата годишнина от десанта в Нормандия в Голд Бийч.[158] През септември 2014 г. херцогът посещава Малта, за да отбележи 50-ата годишнина от независимостта ѝ, замествайки съпругата си след обявяването на втората ѝ бременност.[159] На 21 октомври херцогът и херцогинята се срещат с президента на Сингапур Тони Тан по време на държавното му посещение в Обединеното кралство.[160] През декември 2014 г. херцогът се среща с президента на САЩ Барак Обама в Овалния кабинет и произнася реч в Световната банка във Вашингтон, осъждайки незаконната търговия с диви животни.[161] През декември 2014 г. двойката посещава Ню Йорк и присъства на благотворителна вечеря в Музея на изкуствата „Метрополитън“.[162]
През февруари 2015 г. херцогът посещава Япония, като се среща с император Акихито и императрица Мичико в Императорския дворец в Токио и посещава оцелелите от цунамито през 2011 г.[163] От 1 до 4 март херцогът посещава китайските градове Пекин, Шанхай и Юннан и се среща с президента Си Дзинпин. Това е първото кралско посещение в континентален Китай от почти три десетилетия.[164]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/49/Barack_Obama%27s_trip_to_the_United_Kingdom_April_2016_%2815%29.jpg/233px-Barack_Obama%27s_trip_to_the_United_Kingdom_April_2016_%2815%29.jpg)
През април 2016 г. Уилям и съпругата му предприемат обиколка в Индия и Бутан.[165] Те посещават детски благотворителни организации като Чайлдлайн Индия, както и двореца Лингкана – резиденция на краля на Бутан в Тхимпху.[166][167] По-късно същия месец двойката се среща отново със семейство Обама в двореца Кенсингтън.[168] Двойката отново обикаля Канада през септември 2016 г.[169] През ноември 2016 г. Уилям посещава Виетнам, като се среща с министър-председателя Нгуен Суан Фук и обикаля местните основни училища.[170]
Държавите, посетени от двойката през 2017 г., включват Франция, Полша, Германия и Белгия.[171][172][173] [174]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b1/Prince_William_and_Duchess_Kate_of_Cambridge_visits_Sweden_01.jpg/228px-Prince_William_and_Duchess_Kate_of_Cambridge_visits_Sweden_01.jpg)
През януари 2018 г. двойката посещава Швеция и Норвегия.[175] Посещенията, които, подобно на други, са поискани от британското Министерство на външните работи, са тълкувани в полза на британско-европейските отношения след Брекзит.[176][177][178] През юни 2018 г. херцогът посещава Йордания, Израел и Палестина.[179][180]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b6/The_Duke_and_Duchess_of_Cambridge_in_Pakistan.jpg/220px-The_Duke_and_Duchess_of_Cambridge_in_Pakistan.jpg)
През февруари 2019 г. Уилям и Катрин правят двудневно посещение на Северна Ирландия, като посещават Белфаст, Фермана и Балимина.[181][182] През март и април 2019 г. Уилям прекарва три седмици, работейки за МИ6, МИ5 и Щаба за правителствени комуникации (GCHQ).[183] Херцогът и херцогинята обикалят Пакистан през октомври 2019 г., което е първото посещение на кралското семейство в страната от 13 години.[184] През декември 2019 г. Уилям посещава Кувейт и Оман, отбелязвайки 120-ата годишнина от Англо-кувейтското споразумение от 1899 г.[185]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ec/Volodymyr_Zelensky%2C_Prince_William_and_Kate_Middleton_%282020-10-07%29_01.jpg/253px-Volodymyr_Zelensky%2C_Prince_William_and_Kate_Middleton_%282020-10-07%29_01.jpg)
През март 2020 г. двойката прави тридневна обиколка на Ирландия, като посещава Графство Мийт, Килдеър и Голуей.[186] През октомври 2020 г. двамата се срещат с Володимир Зеленски, президента на Украйна, и първата дама Олена Зеленска в Бъкингамския дворец – първият кралски ангажимент, проведен в резиденцията от началото на пандемията с COVID-19.[187] През декември двойката предприема тридневна обиколка на Англия, Шотландия и Уелс с британския кралски влак, „за да отдаде почит на вдъхновяващата работа на хора, организации и инициативи в цялата страна“ през 2020 г.[188][189][190] Министър-председателят Борис Джонсън изразява подкрепата си за инициативата, докато премиерът на Шотландия Никола Стърджън разкритикува обиколката, цитирайки ограниченията за пътуване; Правителствата на Обединеното кралство, Шотландия и Уелс са консултирани преди планирането на обиколката.[191][192]
В качеството на Уилям като лорд Върховен комисар на Общото събрание на църквата на Шотландия, двойката обикаля Единбург, Файф и Оркни през май 2021 г.[193] На 11 юни 2021 г. в Корнуол Уилям и Катрин присъстват на срещата на върха на G7 за първи път.[194] Те също така присъстват на прием, на който херцогът и баща му обсъждат правителствени и корпоративни решения на екологичните проблеми.[195][196]
През март 2022 г. херцогът и херцогинята предприемат обиколка на Белиз, Бахамските острови и Ямайка като част от честванията на платинения юбилей на кралицата (70 г. на престола). Те срещат критики от редица политически фигури и пресата предвид тясната връзка на британското кралско семейство с колониализма и търговията с роби в Атлантическия океан.[197] [198] Обезщетенията за робството се очертават като основно искане на протестиращите по време на посещението на двойката. Премиерът на Ямайка Андрю Холнес им казва, че страната планира да стане република.[199] Уилям уверява, че кралското семейство ще приеме решението на всяка страна „с гордост и уважение“.[200] По време на откриването на Националния паметник „Уиндръш“ в Лондон, Уилям описва карибската си обиколка като „възможност за размисъл върху различните въпроси, които са най-важни за хората в региона“, и позовавайки се на скандала „Уиндръш“[N 4] Той осъжда расизмаспрямо членовете на поколението Уиндръш, и дискриминацията срещу малцинствата през 2022 г.[201][202]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f7/Queen%E2%80%99s_Speech_-_52063877221.jpg/234px-Queen%E2%80%99s_Speech_-_52063877221.jpg)
През май 2022 г. Уилям присъства на официалното откриване на парламента за първи път като държавен съветник, където неговият баща, принцът на Уелс, изнася речта от името на Елизабет II.[203]
Уилям и Катрин посещават Ангълси и Суонзи на 27 септември 2022 г., което отбелязва първото им посещение в Уелс, откакто стават принц и принцеса на Уелс.[204] Той посещава Сенед през ноември 2022 г., като се среща с първия министър на Уелс Марк Дрейкфорд.[205] През февруари 2023 г. Уилям и Катрин посещават Фалмут, отбелязвайки първото си посещение в региона, откакто стават херцог и херцогиня на Корнуол.[206] През март 2023 г. той предприема самостоятелно посещение в Полша, по време на което посещава Жешов, за да се срещне с полски и британски войски и украински бежанци, и разговаря с полския президент Анджей Дуда в президентския дворец във Варшава,[207] [208] През октомври 2023 г. Уилям и Катрин осъждар водената от Хамас атака срещу Израел.[209]
През февруари 2024 г. Уилям посещава централата на Британския червен кръст, където се среща с хуманитарни работници, подкрепящи цивилните по време на конфликта Израел–Газа, и призовава за прекратяване на боевете в изявление, одобрено от Правителството на Обединеното кралство.[210] По-късно същия месец Уилям се оттегля в последния момент от службата по повод кончината на неговия кръстник Константинос II, поради неразкрит „личен въпрос“.[211] Същия месец той посещава синагогата „Уестърн Марбъл Арч“, за да признае нарастването на антисемитизма и човешкото страдание в Близкия Изток.[212]
Благотворителна дейност и интереси
[редактиране | редактиране на кода]Уилям се запознава с ХИВ/СПИН в средата на 90-те години, когато придружава майка си и брат си при посещения в хосписи и клиники за пациенти.
Към 2024 г. е патрон е над 30 благотворителни и военни организации, включително Tusk Trust, Centrepoint, The Passage и благотворителните организации за въздушна спешна помощ в Уелс и Лондон. Развива проекти чрез Кралската фондация, като благотворителната му дейност касае грижи за психичното здраве, консервация и грижи за бездомните и служещите в спешна помощ. През декември 2014 г. стартира инициативата „Обединени за дивия живот“ (United for Wildlife), целяща да намали световната незаконна търговия с диви животни. През април 2016 г. заедно с принц Хари инициират кампанията за осведоменост за психичното здраве „Глави заедно“ (Heads Together), за да насърчат хората да говорят открито за проблемите си с психичното здраве. През октомври 2020 г. стартира наградата Earthshot – инициатива на стойност 50 млн. паунда за насърчаване на екологични проекти през следващото десетилетие.
Личен живот и медии
[редактиране | редактиране на кода]Отношението на принца към медиите е силно повлияно от смъртта на майка му Даяна, принцеса на Уелс при катастрофа в Париж, докато е преследвана от папараци през 1997 г.[213]. Принцът и съпругата му молят, когато не са на работа, личният им живот да бъде зачитан.[214]
На 13 ноември 2005 г. в британския таблоид Нюз ъф дъ Уърлд се появява статия, която твърди, че принц Уилям е споделил с кралския кореспондент на Ай Ти Ви Том Брадби, че подозира изтичане на лична негова информация към медиите. Двамата стигат до заключението, че е вероятно някой има достъп до гласовата им поща.[215] Полицейското разследване установява, че са компрометирани акаунти за гласова поща на асистенти на принц Уилям, включително Джейми Лоутър-Пинкертън,[216] а не на самия принц.[217] Въпреки това журналистът Клайв Гудман по-късно заявява, че е хакнал телефона на Уилям 35 пъти.[218]
През септември 2012 г. френското издание Closer и италианското клюкарско списание „Ки“ публикуват снимки на Херцогинята на Кеймбридж, печаща се без сутиен по време на почивка в Шато д'Оте – частен замък в имение от 260 хектара в Прованс.[219] Анализатори от сп. „Таймс“ смятат, че снимките са направени от шосе D22 (Воклуз) на 0,5 км от басейна - разстояние, което изисква 800-милиметров или 1000-милиметров обектив.[220] На 17 септември 2012 г. принцът и принцесата подават оплакване във френската прокуратура и граждански иск за щети в съда в Нантер.[221] На следващия ден съдът издава разпореждане срещу сп. Closer, забраняващо по-нататъшното публикуване на снимките и обявява, че ще бъде започнато наказателно разследване.[222] Съгласно френското законодателство не могат да се присъждат наказателни обезщетения,[223] но намесата в неприкосновеността на личния живот е криминално престъпление, което включва максимална присъда затвор от 1 г. и глоба до 45 хил. евро за физически лица и 225 хил. евро за компании.[224][225] През септември 2017 г. Closer е глобено със 100 хил. евро, а неговият редактор Лорънс Пио и собственикът Ернесто Маури са глобени с по 45 хил. евро всеки.[226]
През октомври 2014 г. Уилям и Катрин изпращат официално писмо до фотограф на свободна практика, който е поставил сина им Джордж и неговата бавачка „под наблюдение“, с молба към лицето да спре да ги „тормози и следва“.[227] През август 2015 г. дворецът Кенсингтън публикува писмо, в което се описват опасните и инвазивни усилия на медиите да получат папарашки снимки на принц Джордж и на принцеса Шарлот. Джейсън Кнауф, секретар по комуникациите на принца, пише писма до организациите за медийни стандарти в различни страни.[228]
През март 2017 г. в таблоидните медии се появява видео на танцуващия Уилям в нощен клуб във Вербие, Швейцария.[229][230][231] По това време той е на ски ваканция и според съобщенията е наблюдаван да купонясва в компанията на приятели и на австралийския модел Софи Тейлър.[232][233] Инцидентът предизвиква коментари и критики, тъй като става по време на службата на Деня на Общността на нациите в Уестминстърското абатство, на която присъстват други високопоставени членове на кралското семейство.[229][230] На следващия месец, когато му е зададен въпрос дали би искал да присъства на Музикалния фестивал в Гластънбъри, той коментира: „Имах достатъчно проблеми с танците си напоследък. Така че вероятно е най-добре да стоя настрана."[234]
През ноември 2018 г. и по време на посещение в студиото на Би Би Си в Централен Лондон, Уилям публично разкритикува подхода на компаниите за социални медии за справяне с „дезинформацията и конспирацията“ и добавя: „Техният образ за себе си е толкова основан на тяхната положителна сила за добро, че изглеждат неспособни да участват в конструктивна дискусия относно социалните проблеми, които създават“.[235]
През юли 2021 г. Ай Ти Ви излъчва документален филм, озаглавен „Хари и Уилям: Какво се обърка?“ (Harry and William: What Went Wrong?) за отношенията между братята.[236] Преди излъчването на филма са частично изрязани кадри на журналиста Омид Скоби, който твърди, че старши помощник от домакинството на принц Уилям е информирал за „загриженост относно психичното здраве на принц Хари“, след като дворецът Кенсингтън информира, че твърдението е „потенциално клеветническо".[237]
През юни 2022 г. триминутен видеоклип с Уилям, който се конфронтира с папарашкия фотограф Тери Харис, е публикуван в канала на Харис в Ютюб.[238] Той е записан от Харис през януари 2021 г. и показва как Уилям се кара с Харис, докато се опитва да заснеме семейството му на колоездене близо до Анмър Хол. Дворецът Кенсингтън описва видеото като нарушение на поверителността на семейството и иска то да бъде премахнато от публичните уебсайтове.[239] Адвокатите на двойката също се свързват с фотографа, който твърди, че е бил на обществени пътища и е заснел видеото, след като чул за обвиненията, че принцът и принцесата са нарушили забраната за събиране на повече от шест души по време на коронавирусната пандемия, докато са обикаляли обществена атракция в Сандрингам, докато чичото и лелята на Уилям – графът и графинята на Уесекс, и техните деца са се оказали на същото място.[238]
Публичен имидж
[редактиране | редактиране на кода]Още от раждането си Уилям е един от най-популярните членове на британското кралско семейство.[240][241][242] Живеейки в светлините на прожекторите от раждането си, той е смятан за „сърцеразбивач“ подобно на баща си.[243][244][245] След женитбата му публичният имидж на Уилям придобива по-„уравновесено“ и бащинско поведение, след като „се установи стабилен домашен ред“.[246][247]
Журналистката Ан МакЕлвой описва публичната личност на Уилям като „гениално присъствие“ с „по-твърда страна“, заедно с „неподражаемия стил“ на майка му.[248] Голяма част от неговите кралски задължения се фокусират върху проекти за „големи залагания“, а не върху „плакети и патронажи“. През 2016 г. Уилям дава интервю, заявявайки, че целта му е „как да направя кралското семейство релевантно през следващите 20 години ... това е предизвикателството за мен".[249][250]
През април 2011 г. списание „Тайм“ го класира като един от най-влиятелните хора в света заедно със съпругата му Катрин.[251] През август 2023 г. Галъп го определя като най-популярната публична фигура в САЩ след провеждане на проучване, което поисква мнението на хората за 15 видни личности.[252] През декември 2022 г. и септември 2023 г. той е определен за най-популярния член на кралското семейство от статистическата и социологическа компания YouGov.[253] [254]
Титли, обръщения, гербове и знамена
[редактиране | редактиране на кода]Титли и обръщения
[редактиране | редактиране на кода]- 21 юни 1982 г – 29 април 2011 г.: Негово кралско височество принц Уилям от Уелс
- 29 април 2011 г – 8 септември 2022 г.: Негово кралско височество херцогът на Кеймбридж[255]
- в Шотландия: Негово Кралско Височество Граф Стратерн
- 8 септември 2022 г – 9 септември 2022 г.: Негово кралско височество херцогът на Корнуол и Кеймбридж[256]
- в Шотландия: 8 септември 2022 – понастоящем: Негово кралско височество херцогът на Ротси[N 5]
- 9 септември 2022 г – понастоящем: Негово кралско височество принцът на Уелс[257]
Наследствените титли на херцог на Кеймбридж, граф на Стратърн и барон Карикфъргъс са обявени на 29 април 2011 г.[258] и с патентно писмо на 26 май същата година.[259] Преди възкачването на баща си на престола Уилям е официално известен като граф на Стратърн в Шотландия.[260][261][262] При възкачването на баща му на престола на 8 септември 2022 г. Уилям, като най-голям син на суверена и престолонаследник, автоматично получава допълнителните титли херцог на Корнуол, херцог на Ротси, граф на Карик, барон на Ренфру, лорд на островите и принц и велик стюард на Шотландия.[263][264] На 9 септември 2022 г. кралят обявява номинирането на Уилям за принц на Уелс и граф на Честър.[265]
Той е Кралски рицар спътник на Най-благородния Орден на жартиера (KG),[266] рицар на Най-древния и най-благороден Орден на бодила (KT),[267] член на Тайния съвет на Обединеното кралство (PC)[268] и личен адютант (ADC) на суверена.[269]
Като британски принц Уилям не използва фамилно име за ежедневни цели. За официални и церемониални цели децата на принца на Уелс използват титлата „принц“ или „принцеса“ пред собственото си име и след него слагат териториалното обозначение на баща си. По този начин, преди да стане херцог, когато се ожени, принц Уилям е наречен „принц Уилям Уелски“. Такива териториални обозначения се отхвърлят от жените, когато се женят, и от мъжете, ако станат перове[N 6] сами по себе си[270], като например когато принц Уилям е номиниран за херцог.
Въпреки че името на кралския дом е Уиндзор, фамилното име Маунтбатън-Уиндзор принадлежи на всички деца и потомци по мъжка линия на кралица Елизабет II и принц Филип и се използва, ако е необходимо, от онези, които нямат обръщението на Кралско височество или титлата „принц“ или „принцеса“.[271] Когато потомка се омъжи, тя традиционно приема фамилното име на съпруга си от този момент нататък, а децата им вземат това на баща си. Принцовете Уилям и Хари използват Уелски като свое фамилно име за военни цели; това продължава да е така за Уилям след номинирането му за херцог на Кеймбридж.[272]
Военни звания
[редактиране | редактиране на кода]Отличия
[редактиране | редактиране на кода]Принц Уилям е 1000-ният член на регистъра на Ордена на жартиерата[284] и е официално инвестиран от кралицата на 16 юни 2008 г. на служба в параклиса „Сейнт Джордж“ в замъка Уиндзор.[285] Последният път, когато монарх номинира свой внук за Ордена на жартиерата, е през 1894 г., когато кралица Виктория номинира Алфред, наследствен принц на Сакс-Кобург-Гота.
23 април 2008 г.: Кралски рицар спътник на Най-благородния Орден на жартиерата (KG)[286]
25 май 2012 г.: Допълнителен рицар на Най-древния и най-благороден Орден на бодила (KT)[287][288][289]
6 февруари 2002 г.: Златен юбилеен медал на кралица Елизабет II[290]
6 февруари 2012 г.: Диамантен юбилеен медал на кралица Елизабет II[291][290]
6 февруари 2022 г.: Платинен юбилеен медал на кралица Елизабет II[290]
30 октомври 2017 г.: Орден за заслуги на Тувалу[292]
Звания
[редактиране | редактиране на кода]- От 6 юли 2009 г.: Почетен старши член на Почетното общество на Мидъл Темпъл.[N 17][293]
- От 23 юни 2010 г.: Кралски член на Кралското общество (FRS)[294][295]
- 17 март 2013 г.: Личен адютант на Нейно Величество Кралицата (ADC)[296]
- 9 юни 2016 г.: Член на Най-уважавания частен съвет на Нейно Величество (PC)[297]
- От 1 март 2017 г.: Кралски почетен член на Кралското общество на Единбург (HonFRSE)[298]
- От 17 януари 2018 г.: Почетен член на Кралското медицинско дружество (FRSM)[299]
- 25 януари 2020 г., 22 март 2021 г.: Лорд Върховен комисар на Общото събрание на Църквата на Шотландия[N 18][300][301]
Почетни военни звания
[редактиране | редактиране на кода]10 ноември 2009: Почетен канадски рейнджър[302]
От 8 август 2006: Главен командир на Подводната служба на Кралския флот
От 8 август 2006: Главен командир на Шотландия[303]
От 3 октомври 2008: Почетен въздушен комендант на Кралски ВВС Конингсби[304][N 19]
От 10 февруари 2011: Полковник на Ирландската гвардия[305][306]
- Награда на Техни кралски височества Херцога и Херцогинята на Кеймбридж, Университет Ватерло, Ватерло, Онтарио[307][308]
- Програма за младежи-посланици на Канадските паркове на Херцога и Херцогинята на Кеймбридж[309]
- Държавно училище „Херцог на Кеймбридж“, Боуманвил, Онтарио[310]
Герб
[редактиране | редактиране на кода]Герб като Принц на Уелс (8 септември 2022 – понастоящем)
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e1/Pieza_-_lambel_2.svg/106px-Pieza_-_lambel_2.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0b/Coat_of_arms_of_William%2C_Duke_of_Cornwall.svg/250px-Coat_of_arms_of_William%2C_Duke_of_Cornwall.svg.png)
Гербът на принца на Уелс, както се използва извън Шотландия, е кралският герб на Обединеното кралство с добавена бризура с три върха и с малък долен щит, носещ герба на Уелс.
Нашлемникът е короната на принца на Уелс, върху която стои позлатен лъв на четири крака, увенчан с короната на принца на Уелс.
Щитът е разделен на четири: първата и четвъртата четвърт са гербовете на Англия, втората на Шотландия, третата на Ирландия. Първата и четвъртата четвърт са в червено с три леопардоподобни лъва със светлосини нокти и език. Втората четвърт е в златисто с червен лъв, изправен на две лапи, със светлосини лапи и език, в двойна рамка с червени хералдически лилии. Третата четвърт е светлосиня с позлатена арфа със сребърни струни.
Десният[N 20] щитодръжец е златист лъв, изправен на двете си задни лапи с имперска корона, а левият – сребрист еднорог, изправен на две копита, със златисти грива и рог, и със златиста корона на шията, украсена с кръстове и хералдически лилии. От короната тръгва верига, преминаваща зад гърба и през двата предни крака на еднорога.
Кръгът на жартиерата, който обгражда щита, е изписан с девиза на Ордена на жартиерата на средновековен френски: Honi soit qui mal y pense („Срам за този, който мисли зло за него“).
Цялото се различава по сребристата тривърхова бризура (Уилям като най-голямото дете на суверена).
Предходна версия на герба
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/df/Coat_of_Arms_of_William%2C_Duke_of_Cambridge.svg/220px-Coat_of_Arms_of_William%2C_Duke_of_Cambridge.svg.png)
Принц Уилям получава личен герб на 18-ия си рожден ден през 2000 г., отличаващ се с бяла (или сребриста) тривърхова бризура, чийто централен връх е с червена морска раковина, за да се разграничава от гербовете на други членове на кралското семейство.[311] Морската раковина намеква за покойната му майка Даяна, принцеса на Уелс, чийто герб на Спенсър включва три сребристи раковини. Раковината препраща към тази, носена от поклонниците в светилището на Свети Яков от Компостела, в Сантяго, през 12 век, и е била популярен символ сред средновековните поклонници.[312]
Други версии на герба
[редактиране | редактиране на кода]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/78/Combined_Coat_of_Arms_of_William_and_Catherine%2C_the_Duke_and_Duchess_of_Cambridge.svg/220px-Combined_Coat_of_Arms_of_William_and_Catherine%2C_the_Duke_and_Duchess_of_Cambridge.svg.png)
През февруари 2013 г. кралица Елизабет II одобрява брачния герб на Херцога и Херцогинята на Кеймбридж, състоящ се от техните отделни гербове, сложени един до друг, под шлем и корона, обозначаващи статута на херцога като внук на суверена. Те са пуснати през септември същата година.[313]
Транспаранти, знамена и щандарти
[редактиране | редактиране на кода]Като Принц на Уелс
[редактиране | редактиране на кода]Транспарантите, използвани от Уилям като е Принц на Уелс, варират в зависимост от местоположението. Неговият личен щандарт е Кралският щандарт на Обединеното кралство, който се различава, както в герба му, по сребристата бризура с три върха и по щита на Княжество Уелс в центъра. Използва се извън Уелс, Шотландия, Корнуол и Канада и в цялото Обединено кралство, когато принцът действа в официално качество, свързано с Въоръжените сили на Обединеното кралство.[314]
Личното знаме за използване в Уелс се основава на Кралската емблема на Уелс (историческия герб на Кралство Гуинед), който се състои от четири квадранта: първият и четвъртият с червен лъв на златисто поле и вторият и третият със златен лъв на червено поле. Върху него има зелен щит, носещ короната с една дъга на принца на Уелс.[314]
В Шотландия личният транспарант, използван от 1974 г., се основава на три древни шотландски титли: Херцог на Ротси (престолонаследник на краля на Шотландия), Върховен стюард на Шотландия и Лорд на островите. Знамето е разделено на четири квадранта като герба на вожда на клана Стюарт от Апин: първият и четвъртият квадрант се състоят от златно поле със синя и сребърна карирана лента в центъра; вторият и третият квадрант показват черна галера на сребърен фон. Гербът се различава от този на Апин с добавянето в щита на малък щит с лъва на Шотландия, с лилии, изправен на задни лапи, нарушен от тривърхова бризура в светлосиньо, за да посочи престолонаследника.[314]
В Корнуол знамето е гербът на Херцога на Корнуол: 15 златни монети на черен фон.[314]
През 2011 г. Канадските хералдически власти въвеждат личен хералдически транспарант за принца на Уелс за използване в Канада, състоящ се от щита на герба на Канада, нарушен от син кръг с перата на принца на Уелс, заобиколен от венец от златни кленови листа и бяла бризура с три върха.[315]
- Транспарант с гербове
- Щандарт на Уелс
- Щандарт на Шотландия
- Транспарант с герба на Херцога на Корнуол
- Щандарт на принца на Уелс за лична употреба в Канада
Преди Чарлз III
[редактиране | редактиране на кода]Преди възкачването на престола на баща му Уилям използва транспарант, извлечен от герба му, за използване извън Шотландия и Канада. Има и вариант, използван в Шотландия. През 2011 г. Канадският хералдически орган въвежда лично хералдическо знаме за употреба от херцога на Кеймбридж в Канада. Това е кралският герб на Канада под формата на транспарант, нарушен от син кръг, заобиколен от венец от златни кленови листа и мидени черупки, в който е изобразено „W“, увенчано с корона. Над кръглото има бяла тривърхова бризура с червена черупка в нея.[316][317][318])
- Щандарт на Херцога на Кембридж
- Щандарт на Графа на Стратърн
- Бивш канадски личен щандарт на принц Уилям
Брак и потомство
[редактиране | редактиране на кода]Принц Уилям се жени веднъж:
∞ 29 април 2011 в Уестминстърското абатство, Лондон за Катрин Елизабет Мидълтън (* 9 януари 1982 в Рединг, Англия), дъщеря на Майкъл Мидълтън, британски бизнесмен, и съпругата му Карол Елизабет Голдсмит, секретарка и стюардеса. Имат двама сина и една дъщеря:
- принц Джордж Александър Луи (* 22 юли 2013 в Лондон)
- принцеса Шарлот Елизабет Даяна (* 2 май 2015, Лондон)
- принц Луи Артър Чарлз (* 23 април 2018, Лондон)
Родословие
[редактиране | редактиране на кода]Уилям е член на Династия Уиндзор. По бащина линия той произхожда от рода Олденбург – един от най-старите кралски домове в Европа и по-специално от кадетската линия Дом Глюксбург.[319] Предците на Уилям по бащина линия включват повечето кралски семейства на Европа.[320]
Чрез майка си Уилям произхожда от графовете Спенсър – кадетска линия на фамилията Спенсър, произхождащ от графовете на Сандърленд (тяхна старша линия сега са и херцози на Марлборо, барони Фермой), и още по-далече – от Хенри Фицрой, 1-ви херцог на Графтън, и Чарлз Ленъкс, 1-ви херцог на Ричмънд – двама извънбрачни синове на крал Чарлз II. Като крал Уилям ще бъде първият монарх след смъртта на кралица Анна през 1714 г., който безспорно ще произлиза от Чарлз I и първият, който ще произлиза от Чарлз II.[321]
Уилям произлиза по майчина линия от Елиза Кюарк, икономка на неговия предшественик от 18 век Теодор Форбс – шотландски търговец, работил за Източноиндийската компания в Сурат. Тя е описвана по различни начини в съвременни на нея документи: като „мургава туземка“, „арменка от Мумбай“ и „г-жа Форбезиан“.[322] Генеалогът Уилям Адамс Райтвиснер приема, че тя е арменка.[323] През юни 2013 г. BritainsDNA обявява, че генеалогичните ДНК тестове на двама от далечните братовчеди на Уилям по майчина линия потвърждават, че Кюарк е била по майчина линия от индийски произход.[324] [325][326][327]
Литература
[редактиране | редактиране на кода]Книги
[редактиране | редактиране на кода]- HRH Prince William, "Introduction", in: Butfield, Colin; Hughes, Jonnie (2021). Earthshot: How to Save Our Planet. John Murray. ISBN 978-1-5293886-26
- HRH The Duke of Cambridge, "Foreword", in: Martell, Peter (2022). Flowers for Elephants: How a Conservation Movement in Kenya Offers Lessons for Us All. C. Hurst (Publishers) Limited. ISBN 978-1-7873869-38
- HRH The Duke of Cambridge, "Foreword", in: GCHQ (2022). Puzzles for Spies. ISBN 978-0-2415799-09
- Jobson, Robert (2010). William & Kate: The Love Story. London: John Blake Publishing. ISBN 978-1-84454-736-4
- Lacey, Robert (2020). Battle of Brothers: William, Harry and the Inside Story of a Family in Tumult. London: William Collins. ISBN 978-0008408527
- Morton, Andrew (2011). William & Catherine: Their Story. New York: St. Martin's Press. ISBN 978-0-312-64340-9
Статии
[редактиране | редактиране на кода]- The Duke of Cambridge (7 September 2020). "An open letter written by The Duke of Cambridge to mark Air Ambulance Week 2020". The Royal Family. Посетено на 15 септември 2022 г.
- Prince William; Bloomberg, Michael (28 September 2021). "We're in a race to save Earth from climate change". USA Today. Посетено на 15 септември 2022 г.
- The Duke of Cambridge (20 June 2022). "Prince William: 'Why I wanted to work with The Big Issue". The Big Issue. Посетено на 15 септември 2022 г.
- Campbell, Alastair (29 May 2017). "Prince William on Diana, Princess of Wales: In the most candid interview he has ever given, Prince William, the Duke of Cambridge speaks". GQ. Посетено на 15 септември 2022 г.
- Hedges, Mark (21 November 2018). "The Duke of Cambridge on the countryside, wildlife and passing on his father's inspiring example to George, Charlotte and Louis". Country Life. Посетено на 15 септември 2022 г.
- William, prince of Wales, в Енциклопедия Британика. Посетено на 15 септември 2022 г.
- HRH Prince William Mountbatten-Windsor, на Royal Society. Посетено на 15 септември 2022 г.
Вижте също
[редактиране | редактиране на кода]Обяснителни бележки
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ Като член на кралското семейство, който има право да се нарича Негово кралско височество, Уилям обикновено не използва фамилно име. Използвал е както Маунтбатън-Уиндзор (Mountbatten-Windsor), така и Уелски (Wales) (последното в университета и във военната си кариера).
- ↑ Къстниците са бившият гръцки крал Константин II (негов втори братовчед по бащина линия), Принцеса Александра, Почитаемата лейди Огилви (негова първа братовчедка по бащина линия), Херцогинята на Уестминстър, лейди Сюзън Хъси, Лорд Ромзи (негов втори братовчед по бащина линия) и сър Лауренс ван дер Пост.
- ↑ GCSE – академична квалификация по конкретен предмет за завършване на средно образование
- ↑ „Уиндръш“ е британски политически скандал от 2018 г. Той е свързан с хора, неправомерно задържани, лишени от законни права, заплашени от депортиране и в най-малко 83 случая депортирани неправомерно от Вътрешното министерство. Много от засегнатите са родени британски поданици в бившите английски колонии и пристигат в Обединеното кралство преди 1973 г., особено от Карибския регион, като членове на „поколението Уиндръш“ (по името на кораба Empire Windrush, докарал през 1948 г. първите групи имигранти от Карибския басейн в Обединеното кралство).
- ↑ Уилям става „херцог на Ротси“ ден преди да бъде номиниран „принц на Уелс“, тъй като титлата е автоматично наследена на 8 септември 2022 г. след смъртта на кралица Елизабет II.
- ↑ Перството (Peerage) е правна система, исторически включваща различни наследствени титли (а понякога и ненаследствени титли) в редица страни и съставена от различни благороднически рангове.
- ↑ Втори лейтенант е младши офицерски военен чин в много въоръжени сили, сравним с ранг OF-1 на НАТО.
- ↑ Лейтенант е младши офицерски ранг в Британската армия и в Кралската морска пехота. Той е с ранг над втори лейтенант и под капитан, има код за ранг на NATO OF-1 и е старши подчинен ранг.
- ↑ Капитан (Capt) е младши офицерски чин от британската армия и Кралската морска пехота. И в двете служби има ранг над „лейтенант“ и под „майор“ с код за ранг на НАТО OF-2.
- ↑ Майор е военно звание, което се използва както от британската армия, така и от Кралската морска пехота. Рангът е над капитана и под подполковника.
- ↑ В много флоти подлейтенантът е военноморски офицер или подчинен офицер, ранг под лейтенант.
- ↑ Лейтенант е офицерско звание във флотите и бреговата охрана на много нации. Обикновено това е най-старшият младши офицерски чин.
- ↑ Лейтенант-командир е офицерско звание в Кралския флот на Обединеното кралство. Това е непосредствено под командир и непосредствено над военноморското звание „лейтенант“. Еквивалентният ранг в британската армия и Кралската морска пехота е майор; а в Кралските военновъздушни сили е командир на ескадрила.
- ↑ Има код за ранг на НАТО OF-1 и е еквивалентен на „лейтенант“ в Британската армия или Кралската морска пехота. Въпреки това той е по-висок от най-близкия еквивалентен ранг на подлейтенант в Кралския флот.
- ↑ Полетният лейтенант е младши ранг във военновъздушните сили, които използват системата от звания на Кралските военновъздушни сили (RAF), особено в страните от Британската общност. Има код за ранг на НАТО OF-2. Полетният лейтенант на RAF е еквивалент на лейтенант в Кралския флот и капитан в британската армия и Кралската морска пехота.
- ↑ Командирът на ескадрила на военновъздушните сили е с ранг над лейтенант и непосредствено под командир на крило и е най-младшият от старшите офицерски рангове. Рангът на командир на ескадрила във военновъздушните сили има код за ранг на НАТО OF-3, еквивалентен на лейтенант-командир в Кралския флот или майор в Британската армия или Кралската морска пехота.
- ↑ Почетното общество на Мидъл Темпъл, известно накратко като Мидъл Темпъл, е един от четирите дворцови инове (професионалните асоциации на адвокатите в Англия и Уелс), които имат изключителното право да призовават своите членове в Английската адвокатска колегия като адвокати; другите са Инър Темпъл, Грейс Ин и Линкълнс Ин. Мидъл Темпъл се намира в по-широкия район Темпъл на Лондон, близо до Кралския съд и в рамките на Лондонското сити.
- ↑ Личният представител на шотландския монарх в Общото събрание на шотландската църква (Кърк), отразява ролята на църквата като национална църква на Шотландия и ролята на монарха като защитник и член на тази църква.
- ↑ Кралските военновъздушни сили Coningsby или RAF Coningsby е база на Кралските военновъздушни сили (RAF), разположена на 13,7 километра (8,5 мили) югозападно от Хорнкасъл и на 15,8 километра (9,8 мили) северозападно от Бостън, в район Източен Линдзи на Линкълншър, Англия. Това е основната оперативна база на Кралските военновъздушни сили и дом на три фронтови единици Eurofighter Typhoon FGR4
- ↑ В хералдиката страните на щита се определят не от положението на зрителя, а от това на този, който го държи. Поради тази причина хералдично ляво е всъщност дясно за зрителя и т.н.
Библиографски бележки
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ а б в г www.royal.uk // Посетен на 17 април 2020 г.
- ↑ а б William Arthur Philip Louis Mountbatten-Windsor, 1st Duke of Cambridge
- ↑ а б в 120920883 // Посетен на 16 февруари 2024 г.
- ↑ King Charles names William and Kate the Prince and Princess of Wales // Reuters. 2022-09-09. Посетен на 2022-09-09.
- ↑ Royal Family tree: William confirmed as Prince of Wales // BBC News. 2022-09-09. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ The Duke of Cambridge // The Royal Family. Посетен на 12 декември 2020.
- ↑ а б Prince William's his name // The Evening News. London, 28 юли 1982. Архивиран от оригинала на 4 септември 2015. Посетен на 13 септември 2022 г.
- ↑ The Duke of Cambridge – Biography // Office of the Prince of Wales. Посетен на 6 May 2015.
- ↑ "No. 49027". The London Gazette. 21 June 1982. p. 8215. Посетено на 13 септември 2022 г.
- ↑ William baptized // The Palm Beach Post. London, 5 август 1982. Архивиран от оригинала на 4 септември 2015. Посетен на 31 май 2013.
- ↑ Princess Diana enters hospital in early labor // Youngstown Vindicator. London, 21 юни 1982. Архивиран от оригинала на 4 септември 2015. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Carr, Flora. Prince Charles and Princess Diana's Australia tour – Everything you need to know about what really happened // 15 ноември 2020. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ When princes Harry and William visited Canada with their parents // Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ 'What about Harry?' When 2 teenage princes and their dad visited Canada // Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Growing Up Royal // Time. 25 април 1988. Архивиран от оригинала на 31 март 2005. Посетен на 4 юни 2009.
- ↑ Toneli, Lucia. You Could Be Prince Charles and Camilla's Neighbor for $10.1 Million // Town & Country. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ The young royals: Prince William // BBC. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Taylor, Elsie. Cath, wombat, and cabbage: the nicknames of the British royal family // Vogue. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Lauer, Matt. In honor of Diana // NBC News. Посетен на 13 септември 2022. But when we went to Australia with our parents, and the wombat, you know, that's the local animal. So I just basically got called that. Not because I look like a wombat.
- ↑ Prince William Biography // People. Архивиран от оригинала на 21 август 2016. Посетен на 15 октомври 2008.
- ↑ Brown, Tina (5 April 2022). "How Princess Diana's Dance With the Media Impacted William and Harry". Vanity Fair. Посетен на 13 септември 2022 г.
- ↑ Timeline: How Diana died // BBC News. 14 December 2006. Архивиран от оригинала на 23 January 2008. Посетен на 15 October 2008.
- ↑ BBC ON THIS DAY – 6–1997: Diana's funeral watched by millions // BBC News. London, 6 септември 1997. Архивиран от оригинала на 1 август 2017. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Wetherby Pre-Preparatory School // London Pre-Prep. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Stratton, Allegra. Former royal tutor Rory Stewart selected for safe Tory seat // Гардиън. London, 26 October 2009. Архивиран от оригинала на 29 май 2019. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ What is it like at Eton College? // BBC News. 4 July 2005. Архивиран от оригинала на 26 април 2009. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Bates, Stephen. William makes the grade // The Guardian. 18 август 2000. Архивиран от оригинала на 1 декември 2016. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Barber, Richard. The Story of Ludgrove. Oxford, Guidon Publishing, 2004. ISBN 0-9543617-2-5. с. 244–245.
- ↑ The Prince of Wales – Interests // Princeofwales.gov.uk. Посетен на 15 октомври 2008.
- ↑ а б Prince William Biography // People. Архивиран от оригинала на 21 август 2016. Посетен на 15 октомври 2008.
- ↑ а б Rugged prince scores PR triumph // BBC News. 11 декември 2000. Архивиран от оригинала на 4 август 2017. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince of Wales.gov personalprofiles Архив на оригинала от 2 юни 2011 в Wayback Machine. & royal.gov The Duke of Cambridge Архив на оригинала от 9 май 2016 в Wayback Machine. Посетен на 8 февруари 2012
- ↑ Prince William Celebrates 21st Birthday With African-Themed Party // Fox News. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Summerskill, Ben. Welcome to Will's new world // Обзървър. London, 23 септември 2001. Архивиран от оригинала на 4 декември 2013. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Howie, Michael. William Wales M.A. collects his degree // The Scotsman. 24 юни 2005. Архивиран от оригинала на 14 юни 2013. Посетен на 15 октомври 2008.
- ↑ Gumuchian, Marie-Louise. Witness - Studying at St Andrews with the royal couple // Reuters. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince William awaits finals // The Guardian. 10 юни 2005. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince William graduates from university // The Daily Telegraph. 23 юни 2005. Архивиран от оригинала на 27 юни 2019. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Price Brown, Sarah. Prince William Gets His Degree // Los Angeles Times. 24 юни 2005. Архивиран от оригинала на 28 юни 2019. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ The Prince of Wales – Interests // Princeofwales.gov.uk. Посетен на 15 October 2008.
- ↑ The Saint that looked after Wills // The Sunday Herald. 26 юни 2005. Посетен на 30 юни 2005.
- ↑ St-Andrews University (charity registered No SC013532) News/archive Архив на оригинала от 21 юни 2012 в Wayback Machine. – Andreea Nemes thesaint-online Архив на оригинала от 16 октомври 2012 в Wayback Machine. Посетен на 27 януари 2012
- ↑ Prince William Biography // People. Архивиран от оригинала на 21 август 2016. Посетен на 15 октомври 2008.
- ↑ а б Victoria Arbiter. Opinion: Why Prince William is right to go back to school // Си Ен Ен. 8 януари 2014. Архивиран от оригинала на 24 април 2016. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince William begins agriculture course at Cambridge // BBC News. 7 January 2014. Архивиран от оригинала на 18 October 2018. Посетен на 21 July 2018.
- ↑ Rayner, Gordon. Duke of Cambridge to study agriculture at Cambridge University // Telegraph Media. Посетен на 5 April 2018.
- ↑ Davies, Caroline. Prince William to join his brother at Sandhurst // Дейли Телеграф. London, 22 октомври 2005. Архивиран от оригинала на 3 февруари 2012. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ William joining Harry's regiment // BBC News. 21 септември 2006. Архивиран от оригинала на 7 януари 2009. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ William begins new life in Army // BBC. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Pierce, Andrew. Prince William starts as a search and rescue helicopter pilot // Дейли Телеграф. London, 13 януари 2009. Архивиран от оригинала на 12 април 2010. Посетен на 18 януари 2009.
- ↑ Staff. Kate watches William get his wings // Deutsche Presse-Agentur (via The Sydney Morning Herald), 12 април 2008. Архивиран от оригинала на 21 септември 2013. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince William awarded RAF wings // BBC News. 11 април 2008. Архивиран от оригинала на 26 July 2008. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ William visits Afghanistan troops // BBC News. 30 април 2008. Архивиран от оригинала на 21 май 2008. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ William's Navy posting revealed // BBC News. 31 май 2008. Архивиран от оригинала на 11 януари 2009. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Norton-Taylor, Richard. Prince William's ship in £40m drugs rai // The Guardian. 2 юли 2008. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince William recalls the time he took part in an R825 million drugs bust // 11 ноември 2020. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Bonnett, Tom. Royal Heir Force: Prince's Career Takes Off // Sky News. Посетен на 16 януари 2010.
- ↑ Prince William starts RAF rescue training on Anglesey // BBC News. 26 януари 2010. Архивиран от оригинала на 16 август 2017. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ The Tatler List – Duke of Cambridge // Tatler. Архивиран от оригинала на 5 януари 2015. Посетен на 11 януари 2015.
- ↑ Co-pilot Prince William rescues man from oil rig // BBC News. 5 октомври 2010. Архивиран от оригинала на 16 октомври 2015. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Bingham, John. Prince William spearheads rescue for stricken Russian sailors // The Daily Telegraph. London, 27 ноември 2011. Архивиран от оригинала на 12 ноември 2014. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince William to deploy to Falkland Islands // CTV News, 11 ноември 2011. Архивиран от оригинала на 11 юли 2012. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince William arrives in the Falkland Islands // The Guardian. 3 февруари 2012. Архивиран от оригинала на 31 октомври 2013. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Argentina condemns Prince William Falklands posting // BBC News. 11 ноември 2011. Архивиран от оригинала на 5 януари 2012. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Goñi, Uki. Argentina criticises Prince William's tour of duty of Falkland Islands // The Guardian. 1 февруари 2012. Архивиран от оригинала на 31 юли 2013. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince William to command search and rescue missions // BBC News. 7 юни 2012. Архивиран от оригинала на 25 септември 2015. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Withnall, Adam. Prince William completes last shift as RAF pilot to take up full-time job of being royal // The Independent. London, 12 септември 2013. Архивиран от оригинала на 11 януари 2015. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince William to swap armed forces for royal and charity duties // BBC News. 12 септември 2013. Архивиран от оригинала на 12 септември 2013. Посетен на 12 септември 2013.
- ↑ Prince William joins Battle of Britain Memorial Flight commemorations // BBC. 11 юли 2017. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince William to join East Anglian Air Ambulance // BBC News. 7 август 2014. Архивиран от оригинала на 8 август 2014. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Rosa McMahon. Prince William starts training for East Anglian Air Ambulance job at Norwich airport // Eastern Daily Press. Архивиран от оригинала на 2015-04-01. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince William starts new job as air ambulance pilot // The Guardian. 13 юли 2015. Архивиран от оригинала на 2 февруари 2017. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Inside the trauma team where Prince William is a pilot // 20 септември 2016. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Murray, Tom. Prince William says witnessing 'so much death' as an air ambulance pilot made him see the world as a 'darker place' // Insider. 16 януари 2021. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Hunt, Peter. Prince William ready to be full-time royal // BBC News. 27 юли 2017. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince William pilots last East Anglian Air Ambulance shift // BBC News. 27 юли 2017. Архивиран от оригинала на 1 март 2018. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Hunt, Peter. Prince William ready to be full-time royal // BBC News. 27 юли 2017. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ The Duke of Cambridge becomes Patron of our charity // London's Air Ambulance Charity, 11 март 2020. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince William gives up a patch of Kensington Palace lawn for Air Ambulance use // Tatler. 4 март 2020. Посетен на 13 December 2020.
- ↑ Mackelden, Amy. Prince William Shares His "Profound Respect" for Air Ambulance Workers in a Personal Letter // Harper's Bazaar. 7 септември 2020. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ An open letter written by The Duke of Cambridge to mark Air Ambulance Week 2020 // The Royal Family. 7 септември 2020. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Cramb, Auslan. Prince William and Kate Middleton return to St Andrews University for anniversary celebrations // The Daily Telegraph. 25 февруари 2011. Архивиран от оригинала на 18 юли 2015. Посетен на 13 септември 2022. In their first year, they lived a few doors apart at St Salvator's hall...
- ↑ Kate Middleton's transparent dress sparks global interest at auction // The Telegraph, 12 март 2011. Архивиран от оригинала на 21 юни 2018. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Peskoe, Ashley. The Start of Prince William and Kate Middleton's Love Story // ABC News. 12 април 2011. Архивиран от оригинала на 17 август 2015. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Rayner, Gordon. Royal wedding: schoolgirl dream comes true for Kate Middleton, the 'princess in waiting' // The Telegraph, 17 ноември 2010. Архивиран от оригинала на 21 юни 2018. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Jobson, Robert. Profiles: Prince George's godparents // Evening Standard. 23 октомври 2013. Архивиран от оригинала на 27 януари 2016. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ "Wills and the Real Girl". Vanity Fair. 4 ноември 2010. Посетено на 13 септември 2022.
- ↑ Mackelden, Amy. Why Kate Middleton and Prince William Broke Up Before They Got Married // Harper's Bazaar. 23 септември 2018. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince William, girlfriend end their relationship // CTV News, 14 април 2007. Архивиран от оригинала на 27 декември 2013. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ William graduates from Sandhurst // BBC News. 15 декември 2006. Архивиран от оригинала на 10 January 2016. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Royal wedding: The Kate Middleton story // BBC News. 16 ноември 2010. Архивиран от оригинала на 10 януари 2016. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince William splits from Kate // BBC News. 14 април 2007. Архивиран от оригинала на 13 ноември 2010. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Rayner, Gordon. Royal wedding: schoolgirl dream comes true for Kate Middleton, the 'princess in waiting' // The Telegraph, 17 ноември 2010. Архивиран от оригинала на 21 юни 2018. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ 'Paparazzi chase' concerns prince // BBC News. 5 октомври 2007. Архивиран от оригинала на 12 декември 2009. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ William made Knight of the Garter // 16 юни 2008. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince William and Catherine Middleton: The Royal Wedding of 2011 // Britannica. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince William and Kate revisit former home of Anglesey // 8 май 2019. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ First look inside the Duke and Duchess of Cambridge's Anglesey home // The Telegraph, 23 септември 2013. Архивиран от оригинала на 10 януари 2022. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ "His Royal Highness Prince William of Wales and Miss Catherine Middleton are engaged to be married" (Press release). Website of the Royal Family. 16 November 2010. Архивирано от оригинала на 5 октомври 2016. Посетено на 13 септември 2022.
- ↑ Crowds cheer newly-wed couple // BBC News. 29 април 2011. Архивиран от оригинала на 29 април 2011. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Kate and William become Duke and Duchess of Cambridge // BBC News. 29 април 2011. Архивиран от оригинала на 30 април 2011. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Beckford, Martin. Prince William and Kate Middleton's new titles revealed // The Daily Telegraph. London, 29 април 2011. Архивиран от оригинала на 2 махй 2011. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Beckford, Martin. Royal wedding: Prince William and Kate Middleton become Duke and Duchess of Cambridge // The Daily Telegraph. London, 29 април 2011. Архивиран от оригинала на 2 май 2011. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ "REVEALED: Royal Wedding TV audience closer to 300m than 2bn (because sport, not royalty, reigns)", by Nick Harris at // Sportingintelligence.com, 9 май 2011. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ de Moraes, Lisa. The TV Column: Counting royal wedding watchers .?.?. before the wedding? // The Washington Post. 28 април 2011. Архивиран от оригинала на 28 септември 2013. Посетен на 2 септември 2013.
- ↑ Kate and William make media plea for privacy during stay in Norfolk // The Guardian. 7 май 2015. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ New family-size house for Duke and Duchess of Cambridge in his childhood home // The Telegraph. 6 ноември 2011. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Foster, Max. Royal palace upgrade for William, Catherine and George costs $7.6 million // CNN. 26 юни 2014. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ "Kate Middleton and Prince William Are Officially Moving to London This Fall". Vanity Fair. 20 януари 2017. Посетен на 13 септември 2022
- ↑ Witchell, Nicholas. Adelaide Cottage: William and Kate to move to cottage on Windsor estate // BBC. 22 август 2022. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Duchess of Cambridge pregnant // BBC News. 3 декември 2012. Архивиран от оригинала на 3 декември 2012. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Saul, Heather. Royal baby: The prince meets his people in world media frenzy // The Independent. London, 24 юли 2013. Архивиран от оригинала на 11 януари 2015. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Royal baby: Kate gives birth to boy // BBC News. 22 юли 2013. Архивиран от оригинала на 23 юли 2013. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Royal baby: Prince William and Kate expecting second child // BBC News. 8 септември 2014. Архивиран от оригинала на 8 септември 2014. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Royal baby: Duchess of Cambridge gives birth to daughter // BBC News. 2 May 2015. Архивиран от оригинала на 2 May 2015. Посетен на 2 May 2015.
- ↑ Royal baby: Duchess of Cambridge expecting third child // BBC News. 4 септември 2017. Архивиран от оригинала на 21 май 2018. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Royal baby: Duchess of Cambridge gives birth to boy // BBC News. 23 април 2018. Архивиран от оригинала на 20 юни 2018. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Pasquini, Maria. Prince William and Kate Middleton Mourn the Death of Family Dog Lupo: 'We Will Miss Him So Much' // 22 ноември 2020. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Petit, Stephanie. Kate Middleton and Prince William Bring Their Dog Orla to Charity Polo Match! // People. 6 юли 2022. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ The life of Prince William, the Duke of Cambridge, in pictures // The Telegraph. 16 януари 2020. Архивиран от оригинала на 10 януари 2022. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Inside the Life of Zara and Mike Tindall — the Royals Next Door // People. 28 октомври 2020. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince Harry and Meghan: Where do they get their money? // BBC News. 24 юни 2021. Архивиран от оригинала на 6 юли 2021. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ а б What will Prince Harry and Prince William inherit from Princess Diana? // Daily Telegraph. 1 септември 2014. Архивиран от оригинала на 19 май 2020. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Richard Ford. Princes inherit as royal big spender leaves £60m // The Times. 2 април 2002. с. 8. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Gonzales, Erica. Prince Harry Inherited More Money Than Prince William from Their Great-Grandmother // Harper's Bazaar. 10 август 2018. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Kirkpatrick, Emily (30 декември 2021). "Report: Prince William Is Looking Into Ways to Use His Family's Properties to Address Homelessness". Vanity Fair. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Prince William marks the end of the first term of his third university year with an interview // Prince of Wales, 14 декември 2003. Архивиран от оригинала на 25 октомври 2008. Посетен на 31 May 2008.
- ↑ Barber, Richard. The Story of Ludgrove. Oxford, Guidon Publishing, 2004. ISBN 0-9543617-2-5. с. 244–245.
- ↑ Pierce, Andrew. Prince William has 'Harry Potter' scar from golf accident // The Telegraph. UK, 18 март 2009. Архивиран от оригинала на 26 април 2018. Посетен на 13 септеври 2022.
- ↑ Barcelona, Ainhoa. 17 times the royals have sported injuries // Hello!. 6 април 2022. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Covid-19: Prince William 'tested positive in April' // BBC, 2 ноември 2020. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Ward, Victoria. Prince William was 'very ill' with Covid, sources suggest, amid questions about decision not to go public // The Daily Telegraph. 2 ноември 2020. Архивиран от оригинала на 10 януари 2022. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Nicholl, Katie; Vanderhoof, Erin (2 ноември 2020). "Prince William's Coronavirus Diagnosis Was 'No Secret' Among the Royal Family". Vanity Fair. Condé Nast. Посетено на 13 септември 2022
- ↑ а б The Prince of Wales: Prince William: Biography: Growing Up // Clarence House. Архивиран от оригинала на 15 юни 2008. Посетен на 16 октомври 2008.
- ↑ Supporting The Queen // The Royal Family. Посетен на 3 May 2021.
- ↑ Australian leaders dismiss the idea of Prince William as governor-general // International Herald Tribune. Архивиран от оригинала на 15 окт. 2008. Посетен на 15 October 2008.
- ↑ William for GG not on: PM // The Sydney Morning Herald. 29 юни 2007. Архивиран от оригинала на 8 октомври 2008. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Nikkhah, Roya. Mentor helps Kate Middleton prepare for Royal life // Telegraph.co.uk. 10 февруари 2011. Архивиран от оригинала на 28 ноември 2012. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Prince William's royal magic captures the crowds // The New Zealand Herald. 18 януари 2010. Архивиран от оригинала на 22 януари 2012. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Prince William and Prince Harry to visit Botswana, Lesotho and South Africa // The Royal Family. 10 май 2010. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Britain's Prince William honors war dead in Afghanistan // CNN. 14 ноември 2010. Посетен на 13 септември 2022.
- ↑ Manhire, Toby. Prince William tours Christchurch earthquake damage // The Guardian. London, 17 март 2011. Архивиран от оригинала на 21 септември 2013. Посетен на 23 July 2013.
- ↑ Booker, Jarrod. Service inspires weary Cantabrians // The New Zealand Herald. 18 март 2011. Архивиран от оригинала на 2 November 2011. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Mclean, Tamara. Prince William heads to Queensland // Stuff.co.nz. 21 март 2011. Архивиран от оригинала на 22 март 2011. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Christchurch quake memorial service: As it happened // TVNZ One News, 18 март 2011. Архивиран от оригинала на 21януари 2012. Посетен на 25 декември 2011.
- ↑ Collins, Jackie (21 April 2011). "The 2011 TIME 100: Prince William and Kate Middleton". Time. Посетен на 15 септември 2021.
- ↑ Barack Obama and Michelle meet Prince William and Kate at Buckingham Palace // The Telegraph. 24 май 2011. Архивиран от оригинала на 10 януари 2016. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Campion-Smith, Bruce. Royal newlyweds are coming to Canada, but not Toronto // Toronto Star. 16 февруари 2011. Архивиран от оригинала на 19 февруари 2011. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Queen calls Canada 'example to the world' // CBC, 1 юли 2010. Архивиран от оригинала на 2 юли 2010. Посетен на 16 февруари 2011.
- ↑ William and Kate visit Unicef famine relief depot in Copenhagen // BBC News. 2 ноември 2011. Архивиран от оригинала на 10 януари 2016. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Photo story: William and Kate visit UNICEF Supply Centre // unicef.org.uk, 2 ноември 2011. Архивиран от оригинала на 6 януари 2012. Посетен на 25 декември 2011.
- ↑ Royals made ambassadors of London 2012 Olympic Games // The Guardian. 1 декември 2011. Архивиран от оригинала на 30 септември 2013. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Singh, Anita. Jubilee: royal trip to paradise for Duke and Duchess // The Telegraph. 15 декември 2011. Архивиран от оригинала на 10 януари 2016. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Kate Middleton pretty in pink Emilia Wickstead at Queen's Jubilee lunch // Marie Claire. 18 май 2012. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Sutherland, Mark (5 юни 2012). "Paul McCartney, Elton John Honor Queen at Diamond Jubilee Concert". Rolling Stone. Посетено на 14 септември 2022 г.
- ↑ Diamond Jubilee Pageant Guests, The Telegraph, 3 юни 2012. Посетено на 14 септември 2022 г.
- ↑ Royal visit: Prince William and Kate arrive in Sydney with Prince George for 10-day Australian tour // 16 април 2014. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Prince William and Kate enjoy tea with veterans in Normandy // 6 юни 2014. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Pregnant Duchess of Cambridge withdraws from Malta trip // BBC News. 18 септември 2014. Архивиран от оригинала на 12 октомври 2018. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Singapore State Visit programme // Архивиран от оригинала на 22 октомври 2014. Посетен на 22 October 2014.
- ↑ Prince William holds first talks with President Obama // BBC News. 9 декември 2014. Архивиран от оригинала на 23 август 2018. Посетен на 21 July 2018.
- ↑ Gardner, Bill. Duke and Duchess of Cambridge in the USA: live // The Telegraph. 9 декември 2014. Архивиран от оригинала на 2 март 2018. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Prince William arrives in Japan for four-day visit // 26 февруари 2015. Посетен на 16 септември 2022.
- ↑ Prince William arrives in China and invites President Xi for state visit // The Telegraph. 2 март 2015. Архивиран от оригинала на 25 December 2015. Посетен на 16 септември 2022.
- ↑ The Duke and Duchess of Cambridge: Spring 2016 visit announcement // The Duke and Duchess of Cambridge official website. Архивиран от оригинала на 15 октомври 2017. Посетен на 30 януари 2018.
- ↑ Prince William and Kate visit India – in pictures // The Guardian. 11 април 2016. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Hume, Tim. Duke and Duchess of Cambridge meet 'William and Kate of the Himalayas' // 14 април 2016. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Profile: Catherine, Duchess of Cambridge // BBC News. 1 май 2016. Посетен на 16 септември 2022.
- ↑ Rodriguez, Cecilia. Kate Middleton, Prince William And Their Kids In Canada: Behind The Adoring Welcome // Forbes. 26 септември 2016. Посетен на https://web.archive.org/web/20171015202138/https://www.dukeandduchessofcambridge.org/news-and-diary/12259/press-release.
- ↑ Inside Prince William's First Visit to Vietnam // Vogue. 16 ноември 2016. Посетен на https://web.archive.org/web/20171015202138/https://www.dukeandduchessofcambridge.org/news-and-diary/12259/press-release.
- ↑ Rodriguez, Cecilia. Kate Middleton And Prince William Charm Paris: Best Photos Of A Glamorous Diplomatic Trip // Forbes. 18 март 2017. Посетен на https://web.archive.org/web/20171015202138/https://www.dukeandduchessofcambridge.org/news-and-diary/12259/press-release.
- ↑ Furness, Hannah. Prince George takes some gentle coaxing from his father as royals arrive in Poland for 'Brexit diplomacy' tour // The Telegraph. 17 юли 2017. Архивиран от оригинала на 1 March 2018. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Rodriguez, Cecilia. Kate Middleton, Prince William And Kids In Germany: The Best Photos From Their Charm And Fashion Diplomacy // Forbes. 21 юли 2017. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Duboff, Josh. Kate Middleton Repeats an Iconic Look in Belgium // Vanity Fair, 31 юли 2017. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Gajanan, Mahita (30 January 2018). "See Prince William and Kate Middleton With the Swedish Royal Family". Time. Архивирано от оригинала на 30 януари 2018. Посетен на 14 септември 2022
- ↑ Royals to fly the flag amid Brexit talks // 3 март 2017. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ William and Kate to visit Paris as part of Brexit charm offensive // The Guardian. 16 март 2017. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Duke and Duchess of Cambridge to visit Germany and Poland // 3 март 2017. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Prince William Lands in Jordan for 'Historic' Middle East Trip // The New York Times. 24 юни 2018. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Heller, Jeffrey. UK's Prince William visits Jerusalem holy sites, great-grandmother's tomb // Reuters, 28 юни 2018. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Facebook Instagram Twitter Youtube The Duke and Duchess of Cambridge in Northern Ireland: Day One // The Royal Family. 27 февруари 2019. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Moniuszko, Sara M. Duchess Kate stuns in red coat for surprise Northern Ireland visit with Prince William // 27 февруари 2019. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Talmazan, Yuliya. Prince William goes undercover with Britain's spy agencies // NBC News. 7 април 2019. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Furness, Hannah. Duke and Duchess of Cambridge defy security fears with plan to retrace Diana's footsteps during royal tour of Pakistan // The Telegraph. The Daily Telegraph, 29 юни 2019. Архивиран от оригинала на 29 юни 2019. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Puente, Maria. Prince William heads to Persian Gulf for visit spotlighting his growing diplomatic profile // 29 ноември 2019. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Puente, Maria. Prince William and Duchess Kate arrive in Ireland for first official royal visit // 3 март 2020. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Foussianes, Chloe. Prince William and Kate Middleton Meet with Ukraine's President and First Lady at Buckingham Palace // 7 октомври 2022. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Covid: William and Kate plan train tour to thank key workers // 5 декември 2020. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Perry, Simon. Kate Middleton and Prince William Kick Off Final Day of Royal Train Tour with Trip to a Castle! // People. 8 декември 2022. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ The Royal Train Tour // The Royal Family. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Davies, Caroline. Lukewarm welcome for William and Kate in royal tour of Scotland and Wales // 8 декември 2020. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Neilan, Catherine. UK drops law-breaking clauses from Internal Market Bill after reaching new Brexit agreement with EU // The Telegraph. 8 декември 2020. Архивиран от оригинала на 10 януари 2022. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ In pictures: Prince William and Kate visit Scotland // BBC. 27 май 2021. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Holden, Michael. Are you supposed to be enjoying yourselves? Queen Elizabeth asks G7 // Reuters. 12 юни 2021. Посетен на 14 септ. 2022.
- ↑ "Queen hosts reception at Eden Project with Royal family and G7 leaders", Cornwall Live, 11 юни 2021, посетен на 14 септ. 2022
- ↑ Nicholl, Katie (11 June 2021). "Prince William and Kate Make Royal History at the G7". Vanity Fair. Посетен на 14 септември 2022
- ↑ Caribbean tour: Prince William says future is for the people to decide // BBC News. 27 март 2022. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ White, Nadine. William and Kate's royal visit to the Caribbean is offensively tone deaf // The Independent. 23 март 2022. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ White, Nadine. Belize signals intention to remove Queen as head of state following royal visit // The Independent. 26 март 2022. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Prince William says royal family 'supports with pride and respect' any future decision made by Queen's overseas realms // HELLO!. 26 март 2022. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ UK's Prince William thanks 'Windrush' generation as memorial unveiled // Reuters. 23 юни 2022. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ White, Nadine. Prince William tells Windrush victims 'racism remains all-too familiar for Black people in Britain' // The Independent. 22 юни 2022. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Davies, Caroline. Queen remains 'very much in charge' even as Charles makes speech // The Guardian. 10 май 2022. Посетен на 14 септември 2022.
- ↑ Prince and Princess of Wales visit nation for first time // BBC News. 28 September 2022.