Dino Baggio – Wikipédia
Dino Baggio | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
![]() | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
1991-ben | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Személyes adatok | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Teljes név | Dino Baggio | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Születési dátum | 1971. július 24. (53 éves) | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Születési hely | Camposampiero, Olaszország | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Állampolgárság | olasz | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Magasság | 182 cm | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Testtömeg | 80 kg | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Poszt | középpályás | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Felnőtt klubok1 | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
| |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Válogatottság | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
| |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
1 A felnőtt klubokban játszott mérkőzések és gólok csak a bajnoki mérkőzések adatait tartalmazzák. | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Dino Baggio témájú médiaállományokat. | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Sablon • Wikidata • Segítség |
Dino Baggio (Camposampiero, 1971. július 24. –) korábbi olasz válogatott labdarúgó, középpályás.
Roberto Baggióval csak a nevük egyezik, nincs köztük rokoni kapcsolat.
Pályafutása
[szerkesztés]Tizenhárom évesen fedezte fel őt a Torino egy játékosmegfigyelője, majd öt évig a „Granata” utánpótláscsapataiban pallérozódott. 1989-ben mutatkozhatott be a felnőttcsapatban, és egy ideig párhuzamosan játszott itt és az ifiegyüttesben. Első meccsét a Lazio ellen játszotta, és gyorsan beverekedte magát a kezdőcsapatba is. Gyorsan kiderült legfőbb erénye, a kitartás, és Torinóban, majd többi állomáshelyén is bevetették több poszton, nem csak eredeti szerepkörében, védekező középpályásként. A Torinóval 1990-ben megnyerte a másodosztályt, egy évvel később pedig a Mitropa kupát. 1991-ben az Internazionaléhoz került kölcsönben, ahol huszonhét meccsen egy gólt szerzett.
Az 1992-93-as szezont már a Juventusnál kezdte meg, és hamar jó barátságba került névrokonával, Roberto Baggióval, ezenkívül a pályán is nagyon jól együtt tudtak működni. Mivel előtte a városi riválisnál is játszott, a Juve szurkolói eleinte nem fogadták őt egyöntetűen pozitívan, azonban szolid, kiegyensúlyozott játékával gyorsan meggyőzte a híveket. 1993-ban megnyerte az UEFA-kupát, amelynek döntőjében pályafutása talán legjobb két találkozóját játszotta. A döntő első felvonásán egy, a másodikon két gólt szerzett, ezzel a „zebrák” magabiztos, 6-1-es összesítéssel múlták fölül a Borussia Dortmundot.
A Juventusban és az 1994-es vb-n nyújtott jó teljesítménye miatt az 1994-95-ös idény előtt a Parma megpróbálta leigazolni Baggiót. Baggio eleinte visszautasította a Parma ajánlatait, és a Juventus is hajlott arra, hogy megtartsa őt. Sokáig úgy nézett ki, hogy a fiatal Alessandro Del Piero kerül Parmába, azonban végül Baggio meggondolta magát, és a két csapat nyélbe üthette az üzletet. A Parmánál rögtön első idényében UEFA-kupa-győztesnek mondhatta magát. Ebben a döntőben is betalált, ahol az ellenfél ezúttal Baggio korábbi csapata, a Juventus volt. Az odavágón, hazai pályán ő szerezte a győztes gólt, míg a visszavágón a Parma neki köszönhetően egyenlített Gianluca Vialli vezető találata után. Ezzel az újabb két góllal Baggio már öt gólnál járt az UEFA-kupa-finálékban. Az európai sikerek ellenére a bajnokságban nem sikerült maradandót alkotni sem Alberto Malesani, sem Carlo Ancelotti irányítása alatt. A legjobb eredmény ebben az időszakban egy második hely volt, melyet Ancelotti edzősködése idején ért el a Parma.
Az 1998–1999-es UEFA-kupa során egy súlyos sérülés elszenvedője volt, miután a Wisła Kraków ellen egy lengyel huligán késsel fejen találta őt. Ennek eredményeként a krakkóiakat egy évre eltiltották a nemzetközi kupaszerepléstől. A szezon végén ismét sikerült elhódítania a kupát, valamint megnyerte a Parmával a Coppa Italiát és a szuperkupát is, előbbit a Fiorentina, utóbbit a bajnok Milan ellen. A következő évadban is maradt Parmában, és hozzásegítette a gárdát egy negyedik helyhez. Kis híján a BL-selejtezős hely is összejött, az Inter csak playoffban bizonyult jobbnak. Baggio legemlékezetesebb megnyilvánulása ebben az idényben egy durva sportszerűtlenség volt. A Juventus elleni bajnokin elkövetett egy szabálytalanságot Gianluca Zambrotta kárára, amiért a játékvezető Stefano Farina egyből piros lappal kiállította. A döntést nehezményező Baggio ezután egy pénzre utaló gesztust tett a bíró felé, vagyis hogy tulajdonképpen eladta az összecsapást, valamint a pályára köpött. Ezek miatt saját klubja kétmeccses eltiltással és húszmilliós bírsággal sújtotta. A szövetség elnöke, Luciano Nizzola további büntetésként eltiltotta őt a válogatott soron következő, Svédország elleni barátságos meccsétől, melyet 2000. február 23-án rendeztek.[1]
2000 októberében a bajnoki címvédő SS Lazio szerződtette, ahol akkor már egy éve ott játszott Baggio korábbi csapattársa, Roberto Sensini is. Baggio fővárosban töltött időszaka nem sikerült túl jól, ugyanis mind a 2001-02-es, mind az azt követő bajnoki évadban alig kapott lehetőséget. 2003 nyarán Angliában merült fel a neve, előbb a Wolverhamptonnal tárgyalt, aztán végül a Blackburnhöz került kölcsönbe. Itt a menedzser Graeme Souness szokatlan poszton, csatárként számított rá, végül kilenc meccsen egy gólt szerzett.[2] Visszatérése után a Lazio ismét kölcsönadta, ezúttal a frissen feljutott Anconának. Itt tizenöt bajnokin kétszer talált be, azonban az Anconán ez nem segített, ugyanis utolsóként zárta a szezont. Bár visszatért a Lazióhoz, ismét nem játszott, majd egy rövid trieszti időszak után vonult vissza. 2008-ban bejelentették, hogy Baggio visszatér, csapata pedig a szülővárosától nem messze fekvő Tombolo lesz, melynek edzője Baggio legelső trénere, Cesare Crivellaro volt. Végül egyetlen összecsapáson játszott a kiscsapatban.[3]
A válogatottban
[szerkesztés]Ifjúsági szinten Baggio megnyerte az U21-es Eb-t 1992-ben, Cesare Maldini irányítása alatt, majd ugyanebben az évben részt vett a barcelonai olimpián is. A felnőttválogatottban Arrigo Sacchi szövetségi kapitánysága idején mutatkozott be, 1991. december 21-én, egy Ciprus elleni győztes összecsapáson. A következő év februárjában, a portugálok ellen megszerezte első gólját is.
Az 1994-es vb selejtezőit végigjátszotta, majd Sacchi a világbajnokságra utazó keretbe is nevezte őt.[4][5] A tornán nagyszerű párost alkotott névrokonával, Roberto Baggióval, ők ketten többször is döntő gólokat szereztek. Dino két találatot vállalt magára, először Norvégia ellen, amely győztes gólnak bizonyult,[6] majd a negyeddöntőben, a spanyolok ellen, ami egy távoli lövésből született.
Ugyancsak részt vett az 1996-os Eb-n, valamint az 1998-as vb-n, utóbbi végül utolsó nagy tornája lett. Bár eredetileg benne volt Dino Zoff huszonhat fős keretében a 2000-es Eb-re is, az utolsó keretszűkítésnél kiszorult a csapatból.[7] Válogatott mezben végül összesen hatvan összecsapáson lépett pályára, ezeken hétszer talált az ellenfelek kapujába.[8]
Karrierje statisztikái
[szerkesztés]Klubstatisztikái | Bajnokság | Kupa | Ligakupa | Nemzetközi | Összesen | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Szezon | Klub | Bajnokság | Mérk. | Gól | Mérk. | Gól | Mérk. | Gól | Mérk. | Gól | Mérk. | Gól |
Olaszország | Bajnokság | Coppa Italia | Ligakupa | Európa | Total | |||||||
1989/90 | Torino | Serie B | 3 | 0 | ||||||||
1990/91 | Serie A | 25 | 2 | |||||||||
1991/92 | Inter Milan | Serie A | 27 | 1 | ||||||||
1992/93 | Juventus | Serie A | 32 | 1 | ||||||||
1993/94 | 17 | 0 | ||||||||||
1994/95 | Parma | Serie A | 31 | 6 | ||||||||
1995/96 | 28 | 4 | ||||||||||
1996/97 | 31 | 2 | ||||||||||
1997/98 | 29 | 5 | ||||||||||
1998/99 | 29 | 2 | ||||||||||
1999/00 | 24 | 0 | ||||||||||
2000/01 | Lazio | Serie A | 25 | 1 | ||||||||
2001/02 | 15 | 0 | ||||||||||
2002/03 | 4 | 0 | ||||||||||
Anglia | Bajnokság | FA-kupa | Ligakupa | Európa | Összesen | |||||||
2003/04 | Blackburn Rovers | Premier League | 9 | 1 | ||||||||
Olaszország | Bajnokság | Coppa Italia | Ligakupa | Európa | Összesen | |||||||
2003/04 | Ancona | Serie A | 13 | 0 | ||||||||
2004/05 | Lazio | Serie A | 0 | 0 | ||||||||
2005/06 | Triestina | Serie B | 3 | 0 | ||||||||
Ország | Olaszország | 336 | 24 | |||||||||
Anglia | 9 | 1 | ||||||||||
Összesen | 345 | 25 |
Sikerei, díjai
[szerkesztés]- Kupagyőztes: 1998-99
- Szuperkupa-győztes: 1999
- UEFA-kupa-győztes: 1992-93, 1994-95, 1997-98
- U21-es Európa-bajnok: 1992
- Vb-ezüstérmes: 1994
- Mitropa-kupa-győztes: 1991
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ Dino Baggio dà del venduto all' arbitro, Bergamo lo difende (olasz nyelven). Corriere dello Sport. (Hozzáférés: 2015. január 14.)
- ↑ Inspired Leeds hold off Blackburn. BBC, 2003. október 4. (Hozzáférés: 2009. október 20.)
- ↑ Dino Baggio torna in terza categoria (olasz nyelven). Corriere dello Sport. (Hozzáférés: 2008. március 1.)[halott link]
- ↑ la Juve di Sacchi spazza il Portogallo (olasz nyelven). Corriere dello Sport. (Hozzáférés: 2015. január 15.)
- ↑ Baggio 2 timbra il visto per l' America (olasz nyelven). Corriere dello Sport. (Hozzáférés: 2015. január 15.)
- ↑ "sono Dino, il Baggio dei gol pesanti " 23 giugno 1994: gol alla Norvegia 17 novembre 1993: gol al Portogallo (olasz nyelven). Corriere dello Sport. (Hozzáférés: 2015. január 15.)
- ↑ Euro 2000 provisional squads. theguardian.com, 2000. május 22. (Hozzáférés: 2013. november 9.)
- ↑ Nazionale in cifre: Baggio, Dino (olasz nyelven). http://www.figc.it/ . FIGC. [2011. május 24-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2015. április 22.)
- ↑ Dino Baggio adatlapja a National-Football-Teams.com oldalon (angolul)
További információk
[szerkesztés]- Dino Baggio pályafutásának statisztikái a Soccerbase oldalon (angolul)
- Dino Baggio adatlapja a National-Football-Teams.com oldalon (angolul)