Eurostar (vasúttársaság) – Wikipédia
Eurostar International Limited | |
![]() | |
![]() | |
Típus |
|
Alapítva | 2010. szeptember 1. (jogelőd: 1990) |
Székhely | Times House, Bravingtons Walk London N1 9AW[1] |
Szolgáltatások | nagysebességű vasúti személyszállítás |
Anyavállalata | SNCF (55%), London and Continental Railways (40%), SNCB/NMBS (5%)[1] |
Az Eurostar International Limited weboldala | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Eurostar International Limited témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Eurostar | |
![]() | |
Átadás | 1994. november 14. |
Nyomtávolság | 1435 mm |
Feszültség | 25 kV 50 Hz-es villamos vontatás |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Eurostar témájú médiaállományokat. | |
Eurostar útvonalak és állomások | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
| |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Az időpontok a leggyorsabb eljutást mutatják a londoni St Pancras pályaudvarról |
A Eurostar egy nagysebességű vasúti szolgáltatás, amely Londont köti össze Párizzsal, illetve Brüsszellel a Eurotunnel által birtokolt és üzemeltetett Csatorna-alagúton keresztül.
Ugyancsak Eurostar néven ismertek az ezen a vonalon üzembe állított szerelvények, amelyek lényegében a TGV-n alapulnak.
A Eurostart 2010-ig közösen üzemeltette a francia és a belga állami vasúttársaság, az SNCF és az SNCB/NMBS, valamint a brit oldalon fekvő állomásokat és infrastruktúrát tulajdonló London and Continental Railways (LCR) leányvállalata, a Eurostar (UK) Ltd (EUKL). 2010. szeptember 1-jén a közös üzemeltetés helyett a Eurostar International Limited (EIL) lett a Eurostar üzemeltetője önálló vállalatként. Az EIL tulajdonosai az SNCF (55%), az LCR (40%) és az SNCB/NMBS (5%).[1]
Történelem
[szerkesztés]A Eurostar gondolata a Csatorna-alagút megépítésével egy időben született meg. Célja az alagút kihasználásával összeköttetést biztosítani London és a kontinentális Európa városai között. Ehhez nagyban hozzájárult, hogy az SNCF az alagút építésével már előrehaladt az LGV Nord vonal építésével. A Eurostar elképzelésével párhuzamosan az angol vasút vizsgálta a Regional Eurostar és Nightstar vonatok bevezetésének lehetőségét, melyek feladata nagysebességű közlekedés biztosítása lett volna a West Coast Main Line (London-Birmingham-Manchester) és az East Coast Main Line (London-Edinburgh-Newcastle-York-Glasgow) vonalakon. Az 1990-es évekre a diszkont légitársaságok térnyerésével a nagysebességű belföldi vasút gazdaságilag már nem volt megalapozott; ezeken a vonalakon jelenleg az InterCity 125 és InterCity 225-ös motorvonatok közlekednek, amelyek engedélyezett sebessége 200 km/h.
A Eurostar sikeréhez hozzájárult a St Pancras pályaudvar megnyitása és a Channel Tunnel Rail Link (CTRL) megépítése. A Eurostar korábban a Waterloo pályaudvaron kialakított terminálról indult, amely nem volt más, mint a Eurostar számára 2-3 vágány felett meghosszabbított peron, illetve az utaskezeléshez szükséges beléptetők, útlevél ellenőrzés és várók. Ez nem volt különösen impozáns a Eurostar számára, de nagyobb gondot jelentett, hogy a vonatok Anglián belül a belföldi hálózaton közlekedtek, maximálisan 160 km/h sebességgel.
A St Pancras pályaudvar felújítása és megnyitása egy 800 millió fontos projekt keretében valósult meg, és vele egy időben készült el a teljes CTRL vonal, amely nagysebességű kapcsolatot biztosít a Eurostar számára a Csatorna-alagúttól a St Pancras pályaudvarig. Ez a 108 km hosszú vonal – amelybe összességében olyan hosszú alagutak kerültek megépítésre, mint az egész Csatorna-alagút – 5,2 milliárd font költséggel készült el 2007. november 14-re, amikor is a St Pancras átadása is megtörtént. Az új vonal 40 perccel csökkentette az utazási időt.
Utazás
[szerkesztés]A EuroStarra a jegyvásárlás a fapados repülőkhöz hasonlóan (illetve Angliában más vasutakhoz hasonlóan) történik, abban az értelemben, hogy minél előbb veszi az ember annál olcsóbb. A jegyvásárlás interneten keresztül is történhet, ilyenkor a megadott foglalási kód ismeretében az állomáson található automatákból bármikor kinyomtatható a menetjegy. A honlap szerint az állomásra 45 perccel korábban kell kiérni. Először csomagátvilágítás, majd útlevél-ellenőrzés történik. Ezek után az utasok a vágányok alatt lévő várókban várakoznak. A váróban rendelkezésre áll Starbucks, sok bőr ülőhely, tiszta WC, font és euró automata, információ. A vonat indulása előtt 20 perccel a váróból mozgójárdán lehet feljutni a peronra, addig csak lent lehet tartózkodni.
Forgalom
[szerkesztés]Az utasforgalom az elmúlt években az alábbi módon változott:
Utasok száma | 3 000 000 | 6 000 000 | 7 100 000 | 6 600 000 | 7 450 000 | 8 260 000 | 9 500 000 | 9 900 000 | 10 400 000 | 10 300 000 |
1995 | 1997 | 2000 | 2002 | 2005 | 2007 | 2010 | 2012 | 2015 | 2017 |
Járművek
[szerkesztés]Jelenlegi
[szerkesztés]Sorozat | Kép | Típus | Legnagyobb sebesség | Kocsik száma | Darabszám | Pályaszám | Útvonal | Gyártásban | |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
mph | km/h | ||||||||
08 sorozat[forrás?] | Tolatómozdony | 15 | 24 | N/A | 1 | 08948 | Kocsimozgatáshoz | 1952 - 1962 | |
373 sorozat Eurostar e300 | ![]() | villamos motorvonat | 186 | 300 | Két 373 sorozatú vonófej és 18 betétkocsi a vonófejek között | 12 | 373001-373022 373101-373108 373201-373202 373205-373224 373229-373232 | London–Párizs London–Brüsszel London–Marne-la-Vallée – Chessy London–Gare de Bourg-Saint-Maurice London - Marseille - Saint-Charles | 1992 - 1996 |
374 sorozat Eurostar e320 | ![]() | villamos motorvonat | 200 | 320 | 16 | 17 | 374001-374034 | London–Párizs London–Brüsszel London - Amsterdam Centraal | 2011 - 2018 |
Útvonalak
[szerkesztés]Menetrend szerinti Eurostar vonatok jelenleg az észak-londoni St Pancras pályaudvar és Párizs, illetve Brüsszel között közlekednek.
- London-Párizs (menetidő 2007-ig: 2 óra 15 perc)
- London-Brüsszel (menetidő 2007-ig: 1 óra 51 perc)
- London-Disneyland
Állomások
[szerkesztés]Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ a b c Ownership & Structure (angol nyelven). Eurostar International Limited, 2012. [2008. november 18-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2012. november 29.)
Források
[szerkesztés]- Csongor: http://nygma.hu (magyar nyelven). (Hozzáférés: 2010. január 26.) - a szerző engedélyével!
További információk
[szerkesztés]- Whiteside, Thomas. The Tunnel under the Channel. Rupert Hart-Davis (1962). ISBN 0684832437
- Wilson, Jeremy, Spick, Jerome. Eurotunnel - The Illustrated Journey. HarperCollins (1994). ISBN 0002555395
- Grant, John. The green marketing manifesto. John Wiley (2008). ISBN 0-470723-24-6
- Pielow, Simon. Eurostar. Ian Allan (1997). ISBN 071102-451-0
- Sievert, Terri. The World's Fastest Trains. Capstone Press (2002). ISBN 073681-061-7
- Roza, Greg. The Incredible Story of Trains. Rosen Publishing (2004). ISBN 082396-712-3
- Griffiths, Jeanne. London to Paris in Ten Minutes: The Eurostar Story. Images (1995). ISBN 189781-747-9
- Comfort, Nicholas. The Channel Tunnel and its High Speed Links. Oakwood Press (2007). ISBN 156554-854-x
- PennyPenny, Charles. Channel Tunnel Transport System. Thomas Telford (1996). ISBN 072772-515-7
- Brunhouse, Jay. Traveling Europe's Trains. Pelican Publishing Company (1999). ISBN 156554-854-x
- Parliament: House of Commons Transport Committee. Delivering a Sustainable Railway. The Stationery Office (2008). ISBN 021552-222-2
- Mitchell, Vic. Ashford: From Steam to Eurostar. Middleton Press (1996). ISBN 187379-367-7