Károly híd – Wikipédia
![]() | A Prága történelmi központja világörökségi helyszín része |
Károly híd | |
![]() | |
Elhelyezkedése | Prágában, az Óváros és a Kisoldal között |
Áthidalt akadály | Moldva |
Névadó | IV. Károly német-római császár |
Szerkezettípus | ívhíd |
Funkció | gyaloghíd |
Anyag | homokkő |
Legnagyobb támaszköz | 23,38 m |
Nyílások száma | 15 |
Teljes hosszúsága | 515,76 m |
Szélesség | 9,4–9,5 m |
Magasság | 13 m |
Sávok száma | 0 |
Tervező | Peter Parler |
Építés kezdete | 1357. július 9. |
Átadás ideje | 1402 |
Elhelyezkedése | |
![]() | |
![]() | |
Világörökségi adatok | |
Típus | Kulturális helyszín |
Világörökség-azonosító | 616 |
Kritériumok | II, IV, VI |
Felvétel éve | 1992 |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Károly híd témájú médiaállományokat. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/51/Vltava_river_in_Prague.jpg/222px-Vltava_river_in_Prague.jpg)
A Károly híd (Karlův most) Európa egyik legrégibb hídja. A Moldván átvezető híd Prága egyik szimbóluma. A folyásirányban kilencedik híd áthalad a Kampa sziget északi részén.[1]
Elnevezése
[szerkesztés]Nagyon sokáig Kőhídnak (Kamenný most) vagy Prágai hídnak (Pražský most) hívták, és csak 1870-ben nevezték át építtetőjének tiszteletére Károly híddá.
Története
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fc/Karl%C5%AFv_most.jpg/260px-Karl%C5%AFv_most.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4d/Praha_Karlov_Most_005.jpg/260px-Praha_Karlov_Most_005.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/43/Praha_K%C3%A1roly-hid_kereszt.jpg/260px-Praha_K%C3%A1roly-hid_kereszt.jpg)
Ez Moldva első állandó hídja, amit a folyó egyik gázlója fölé emeltek. A helyén először egy fahíd állt, majd a Judit hídnak nevezett kőhíd, ami építtetőjéről, Türingiai Juditról (Judith von Thüringen, 1135–1174), II. Ulászló cseh király feleségéről kapta a nevét. Judit királyné ezzel a híddal szeretett volna kedveskedni a prágaiaknak, akik kimondottan nem szerették királyuk német származású feleségét.
Miután ezt a hidat 1342 tavaszán elvitte a jeges ár, annak pilléreit felhasználva 1357-ben kezdték építeni az új hidat. A terveit az a Peter Parler német építész készítette, akinek munkássága döntően határozta meg Prága gótikus arculatát. Az alapkövet maga IV. Károly német-római császár helyezte el, miután kikérte az asztrológusok és a zsidó kabbala tudósainak véleményét arról, hogy mi a kezdés legcélszerűbb időpontja. A csillagok az Oroszlán jegyét és az 135797531 számsort jelölték meg. Ez a 9 csúcsponttal szimmetrikusan emelkedő, majd csökkenő számsor[1] a cseh dátumírás szerint az 1357. év 7. hónapjának 9. napjára utal, így ezen a napon 5 óra 31 perckor rakták le a híd alapkövét. Hogy még biztosabbá tegyék szerencséjüket, az építtetők tojást és tejet is kevertek a köveket összetartó cementbe (a korabeli építészek szerint ez jót tett neki). Ezeket az anyagokat a király a környező falvakból gyűjtette be — néhány, az architektúrában kevésbé jártas falu azonban főtt tojásokat küldött, és ezzel hátráltatta a munkát.[2]
Minden kedvező előjel dacára az új híd csak 1402-ben, tehát 45 év múlva készült el. Sokáig ez volt az egyetlen kőhíd Prágában, ez kötötte össze az Óvárost és a Kisoldalt.[2]
A Károly hídról vetették a Moldvába 1393-ban (amikor tehát még nem volt kész a híd) Nepomuki Jánost, a prágai érsek általános helynököt, mivel az érsek és a király hatásköri vitájában tevőleg az érsek mellé állt. Mintegy fél évszázaddal később bukkant fel és terjedt el rohamosan az a legenda, hogy valójában azért végezték ki, mert nem adta ki a királynak felesége, Zsófia gyónási titkát.[2] A legendának semmilyen igazolható tényalapja nincs, de igen hasznosnak bizonyult a husziták elleni ideológiai harcban. Jánost XIII. Benedek pápa 1729-ben avatta szentté, és a legenda hatására mindmáig a gyónási titok mártírjaként tartják számon.[3].
Felépülte után a-híd hamarosan a társadalmi élet központjává vált. Bírák, kereskedők működtek itt, és lovagi tornákat is rendeztek.[4] Az híd első díszét, egy gótikus fakeresztet már 1361-ben felállították.[5] Ez volt a felépítmény egyetlen dísze 1419-ig, amikor is a huszitáklerombolták. Az elpusztított kereszt helyett csak 1436-ban állítottak újat, kétoldalt egy-egy ólomszoborral.[1] Ezt a keresztet a harmincéves háborúban (1632-ben?) a svédek semmisítették meg, amikor ágyúval lőtték a Óvárosi hídtornyot.[5] Az ólomszobrokat 1861-ben váltották fel a jelenlegi homokkő szobrokkal.
Ahol most Szent Kristóf szobra áll, valaha egy őrbódé volt, de azt 1784-ben őröstül elvitte az árvíz úgy, hogy az öt őrből csak egyet sikerült kimenteni.[1]
Több szobor az 1848. júniusi forradalmi harcokban sérült meg, amikor Alfred Windisch-Grätz herceg csapatai a Kisoldal felől ágyúzták az Óvárost.
1884-ben építették meg a Kampa szigetre levezető lépcsőt.[6]
1890. szeptember 4-én reggel fél hatkor a Moldva hirtelen árvize több szobrot elsodort, összetört. Darabjaikat idővel kiemelték és megpróbálták rekonstruálni. Amelyeket sikerült, azokról másolatot készítettek, de néhány helyett teljesen újat kellett faragni.[5]
Leírása
[szerkesztés]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fa/Prague_07-2016_Charles_Bridge_John_of_Nepomuk_statue_img1.jpg/260px-Prague_07-2016_Charles_Bridge_John_of_Nepomuk_statue_img1.jpg)
Az 516 méter hosszú és majdnem 10 méter széles hidat Peter Parler homokkőből építette.[4] Két végét gótikus tornyok zárják le; a híd közepét a XVII. század óta aranyozott fakereszt ékesíti.
A hídon 30 szobor, illetve szoborcsoport látható; többük talapzatát a főalakokhoz kapcsolódó, jellemzően bronz domborművek díszítik. A világ egyetlen más hídján sem állítottak fel ilyen sok szobrot. Az eredeti szobrok a szobrászat az 1400 körül kibontakozó, úgynevezett „lágy stílusához” vezettek át.[4]
A mai szobrok legtöbbje barokk stílusú, és 1700 körül, egyenként helyezték el őket. Először Nepomuki Szent János, Csehország védőszentjének szobrát állították fel, még az 1400-as években, a legtöbbet pedig 1683–1714 között. Azóta csak cserélgetik őket – a legkorábban felállítottakat azért kellett eltávolítani, mert a homokkőből faragott szobrok nem bírták az időjárás viszontagságait (elmállottak). A turisták rongálása is sok kárt okozott és okoz ma is.[7]
Nepomuki Szent János szobra kivétel: ezt bronzból öntötték, mivel az eredeti, több mint 300 éves szobor az 1600-as évek végére igencsak elhasználódott. Ekkor Jan Brokoffot bízták meg pótlásával, és ő új kompozíciót alkotott. A leendő mű makettjét fából faragta ki, és a szobrot ennek alapján öntötték ki.[8] Az ezután felállított szobrokat a korábbi gyakorlathoz visszatérve homokkőből faragták, és azok idővel ugyancsak elhasználódtak.[9]
Utoljára Cirill és Metód szobrát helyezték el 1928-ban, miután az 1890-es árvíz több szobrot széttört. Xavéri Szent Ferenc Ferdinand Maximilián Brokoff alkotta szobrának darabjait 1892 és 1904 között kiemelték; ezek most a Nemzeti Múzeum kőtárában láthatók. Ma a hídon a szobor másolata áll, amit 1913-ban készített el Jan Vosmik. Szent Ferenc szobrával szemben állt Loyolai Szent Ignácé, amit 1711-ben ugyancsak Brokoff faragott, és ezt is elvitte az ár. Ennek kiemelt részei is a Lapidáriumban tekintethetők meg, és ezt helyettesítették Karel Dvořák: Szent Cirill és Metódot ábrázoló szoborcsoportjával.[2]
A híd korlátján egy kisebb, öt csillaggal ellátott sárgaréz keresztet helyeztek el Keresztelő Szent János szobra és a Szent Norbert–Vencel–Zsigmond szoborcsoport közé ott, ahonnan Nepomuki Jánost a vízbe taszították. A legenda szerint annak, aki úgy érinti meg a keresztet, hogy minden ujja egy-egy csillagot érintsen, teljesül egy titkos kívánsága. Gyakran a Nepomuki Szent János szobrán található domborművet is megérintik, hogy szerencsét hozzon.[2]
A sétálóhídon gyakran tartanak rendezvényeket; ez a prágai szabadtéri kulturális élet egyik központja, ahol szinte mindig találhatunk vásárokat, kiállításokat. Jó időben tömegesen települnek ki az emléktárgyárusok és az utcazenészek.[1]
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ a b c d e PragueGuide
- ↑ a b c d e Csehszlovákia
- ↑ Magyar néprajzi lexikon
- ↑ a b c Hetedhétország
- ↑ a b c Köztérkép
- ↑ [1]
- ↑ Tönkreteszik a Károly-hidat a turisták (Index, 2009. augusztus 24.)
- ↑ Művészeti lexikon I. (A–E). Főszerk. Zádor Anna, Genthon István. 3. kiad. Budapest: Akadémiai. 1981. 307. o.
- ↑ PragToGo: Die Statuen der Karlsbrücke
Források
[szerkesztés]- ↑ Csehszlovákia: Szombathy Viktor: Csehszlovákia (Panoráma útikönyvek, Athenaeum Nyomda, Bp. 1981.) ISBN 963-243-185-5
- ↑ PragueGuide: : PragueGuide.fm: Károly híd
- ↑ Köztérkép: Köztérkép: Prágai Károly-híd szobrai
- ↑ Hetedhétország: Hetedhétország.hu:Peter Parler művészetének nyomában