Eugeniu Stătescu
Eugeniu Stătescu | |
Eugeniu Stătescu | |
Date personale | |
---|---|
Născut | 25 decembrie 1836 București |
Decedat | (69 de ani) București, România |
Cetățenie | ![]() ![]() |
Religie | Ortodox |
Ocupație | politician diplomat jurnalist avocat ![]() |
Limbi vorbite | limba română ![]() |
Ministrul justiției | |
În funcție 24 iulie 1876 – 27 ianuarie 1877 | |
Locțiitor | 1868 - 1905 |
Precedat de | Mihail Pherekyde |
Succedat de | Ion Câmpineanu |
Circumscripția | deputat de București, Argeș |
În funcție 23 septembrie 1877 – 5 iulie 1879 | |
Precedat de | Ion Câmpineanu |
Succedat de | Anastase Stolojan |
În funcție 10 aprilie 1881 – 8 iunie 1881 | |
Precedat de | Dimitrie Gianni |
Succedat de | Mihail Pherekyde |
Ministrul afacerilor străine | |
În funcție 9 iunie 1881 – 1 august 1882 | |
Precedat de | Dimitrie Brătianu |
Succedat de | Dimitrie A. Sturdza |
Ministrul justiției | |
În funcție 4 octombrie 1895 – 19 noiembrie 1896 | |
Precedat de | Alexandru Marghiloman |
Succedat de | Ștefan Șendrea |
Partid politic | Partidul Național Liberal |
Alma mater | Universitatea din Paris |
Profesie | Avocat |
Semnătură | |
![]() | |
Modifică date / text ![]() |
Eugeniu Stătescu (n. 25 decembrie 1836, București – d. 30 decembrie 1905, București) a fost un avocat și om politic român din a doua jumătate a secolului al XIX-lea, care a ocupat diverse portofolii ministeriale din diverse guverne.
Biografie
[modificare | modificare sursă]Studii
[modificare | modificare sursă]A urmat studii de drept în țară și le-a finalizat la Paris, cu diploma de doctor in drept. După revenirea în țară, pe lângă practicarea avocaturii, a colaborat ca jurnalist la Românul și alte publicații liberale. În 1868 își începe cariera politică, înscriindu-se în Partidul Național Liberal.[1]:p. 173
Funcții politice și administrative
[modificare | modificare sursă]Eugeniu Stătescu a fost unul din membrii marcanți ai Partidului Național Liberal din a doua jumătate a secolului XIX, fiind membru fondator al partidului în 1875 și prieten și colaborator apropiat al lui Ion C. Brătianu. În perioada 1876-1903, Stătescu a fost de mai multe ori deputat, senator și ministru.[2]
A ocupat pentru prima dată o funcție ministerială în guvernul condus de Ion C. Brătianu, în care a ocupat portofoliul de la Ministerul Justiției, în două perioade: 24 iulie 1876-27 ianuarie 1877 și 23 septembrie 1877-5 iulie 1879.[3]:p. 125 A revenit într-o funcție executivă în guvernul condus de Dimitrie Brătianu ca ministrul justiției între 10 aprilie 1881 și 8 iunie 1881. După revenirea la conducerea guvernului a lui Ion C. Brătianu a ocupat funcția de ministrul afacerilor străine, între 9 iunie 1881 și 1 august 1882 de unde a trecut din nou la Ministerul Justiției, între 1 august 1882 și 1 octombrie 1883.[3]:p. 126.
Între 4 octombrie 1895 și 19 noiembrie 1896 ocupă portofoliul de ministrul justiției în guvernul condus de Dimitrie A. Sturdza.[3]:p. 127.
La sfârșitul sesiunii parlamentare din primăvara lui 1897 a fost ales președinte al Senatului funcție în care a rămas până la 18 noiembrie 1897.[1]:p. 173[4]:p. 554. A mai îndeplinit această funcție între 24 martie 1901 și 26 februarie 1902.[4]:p. 599
Vila Stătescu
[modificare | modificare sursă] Vila lui Eugen Stătescu din orașul Câmpulung este primul imobil cunoscut a fi fost proiectat de arhitectul Cristofi Cerchez. Imobilul, situat în partea de nord-vest a orașului, pe strada Lascăr Catargiu nr. 38/43, a fost construit în perioada 1898-1900, suferind ulterior o serie de modificări și reparații. Casa a rămas în posesia urmașilor lui Eugeniu Stătescu până în anul 1918 când a fost donată Cecilia Petrescu Stătescu Eforiei Spitalelor Civile pentru nou înființatul „Azilul Stătescu-Petrescu”. În prezent clădirea adăpostește secția de pneumologie a Spitalului T.B.C. din localitate.[2]
Vila Stătescu a fost declarată monument istoric, fiind inclusă pe Lista monumentelor istorice din anii 2004 și 2010, ca monument arhitectonic de importanță locală, având codul de clasificare AG-II-m-B-13521.[5]
Vezi și
[modificare | modificare sursă]Note
[modificare | modificare sursă]- ^ a b Dimitrie R. Rosetti, Dicționarul contimporanilor, Editura Lito-Tipografiei „Populara”, București, 1897
- ^ a b Vila Eugeniu Stătescu, Câmpulung Muscel, accesat pe 18 mai 2014
- ^ a b c Ioan Scurtu, Ion Alexandrescu, Ion Bulei, Ion Mamina, Enciclopedia de istorie a României, Editura Meronia, București, 2001
- ^ a b George D. Nicolescu, Parlamentul Romîn, 1866-1901, I.V. Socecu, București, 1903
- ^ Ministerul Culturii, Lista monumentelor istorice (2010) accesat pe 18 mai 2014
Bibliografie
[modificare | modificare sursă]- Gane, Constantin, P. P. Carp și locul său în istoria politică a țării, vol. I-II, Editura ziarului „Universul”, București, 1936
- Maiorescu, Titu, Discursuri parlamentare cu priviri asupra desvoltării politice a României sub domnia lui Carol I. Volumul 4: 1888-1895, Editura Librăriei Socec & Comp, București, 1904
- Maiorescu, Titu, Discursuri parlamentare cu priviri asupra desvoltării politice a României sub domnia lui Carol I, Volumul 5: 1895-1899, Editura „Minerva” București, 1915
- Nicolescu, George D. Parlamentul Romîn, 1866-1901, I.V. Socecu, București, 1903
- Rosetti, Dimitrie R., Dicționarul contimporanilor, Editura Lito-Tipografiei „Populara”, București, 1897
- Scurtu Ioan, Alexandrescu Ion, Bulei Ion, Mamina Ion, Enciclopedia de istorie a României, Editura Meronia, București, 2001
|
|