Anders Eka – Wikipedia
Anders Eka | |
Innehar befattningen | |
Tillträdde befattningen 1 september 2018 | |
Monark | Carl XVI Gustaf |
---|---|
Statsminister | Stefan Löfven Magdalena Andersson Ulf Kristersson |
Företrädare | Stefan Lindskog |
Tid i befattningen 2010–2014 | |
Företrädare | Lena Berke |
Efterträdare | Stefan Strömberg |
Född | 6 september 1961 |
Utbildning | Uppsala universitet |
Yrke | Jurist, domare |
Maka | Cecilia Eka |
Anders Bror Eka, född 6 september 1961, är en svensk jurist och domare. Han är sedan 2013 justitieråd i Högsta domstolen och sedan 2018 dess ordförande.[1]
Karriär
[redigera | redigera wikitext]Eka avlade juristexamen 1987 vid Uppsala universitet. Han tjänstgjorde därefter som tingsnotarie 1987–1990 vid Stockholms tingsrätt. Han blev därefter fiskal i Svea hovrätt år 1991 och assessor där 1995. Han var rättssakkunnig i Justitiedepartementet 1995–1997 och kanslichef i Svea hovrätt 1997–2000, utnämndes till hovrättsråd i Svea hovrätt år 2000, var byråchef vid Justitiekanslern 2000–2003, chefsrådman i Stockholms tingsrätt 2003–2004, kanslichef och huvudsekreterare i Grundlagsutredningen 2004–2008, hovrättslagman i Svea hovrätt 2009–2010 och lagman i Stockholms tingsrätt 2010–2013.[2]
Han utnämndes 2013 till justitieråd i Högsta domstolen och 2018 till ordförande där med tillträde den 1 september 2018.
Utmärkelser
[redigera | redigera wikitext]- 2023 –
H.M. Konungens medalj i 12:e storleken med kedja, med motiveringen ”För betydelsefulla insatser inom svenskt rättsväsende”[3]
Referenser
[redigera | redigera wikitext]- ^ ”Justitieråd”. Sveriges Domstolar / Högsta Domstolen. https://www.domstol.se/hogsta-domstolen/justitierad/. Läst 16 mars 2024.
- ^ ”Justitieråd / Anders Eka”. Sveriges Domstolar / Högsta Domstolen. https://www.domstol.se/hogsta-domstolen/justitierad/anders-eka/. Läst 16 mars 2024.
- ^ ”Medaljförläningar 6 juni 2023”. Kungahuset. 6 juni 2023. https://www.kungahuset.se/arkiv/pressmeddelanden/2023-06-06-medaljforlaningar-6-juni-2023. Läst 11 juni 2023.
- ”Anders Eka”. Högsta domstolen. Arkiverad från originalet. https://archive.ph/1rcLj. Läst 8 september 2022.
|