Paul Biya – Wikipedia
Paul Biya, född 13 februari 1933 i Mvomeka'a i nuvarande Södra regionen i Kamerun, är partiledare för Kamerunska folkets demokratiska samling och Kameruns president sedan 1982.
Privatliv
[redigera | redigera wikitext]Biya tillhör Beti-Pahuin-folket och föddes i byn Mvomeka'a i Centre-South provinsen i vad som då var Franska Kamerun. Han studerade på Institut d'Etudes Politiques de Paris där han tog sin examen 1961 med diplom i Internationella relationer. Biya gifte sig med Jeanne-Irène Biya med vilken han fick sonen Franck Biya. Efter Jeanne-Irènes död 1992 gifte han om sig 1994 med Chantal Biya och har i detta äktenskap ytterligare två barn.
Politisk karriär
[redigera | redigera wikitext]Biya arbetade för förre presidenten Ahmadou Ahidjo och blev premiärminister 1975. När Ahidjo avgick 6 november 1982 blev Biya president då han var Ahidjos uvalde till detta uppdrag. Biya förkastade dock genast delar av Ahidjos politik, bytte ut de flesta i hans följe och tvingade slutligen den förre presidenten i exil.
1992 vann Biya det första flerpartivalet men fick bara 40% av rösterna vilket dessutom var relativt nära oppositionsledaren John Fru Ndi som fick 36%. 1997 vann han åter valet, denna gång med 92,6% av rösterna. Detta hade sin orsak i att huvudoppositionen bojkottade valet.[6] Han vann ännu en sju-årsperiod i valet 2004 med, enligt officiella siffror, 70,92% av rösterna. Oppositionen hävdade dock vidsträckt bedrägeri.[7]
Kritik
[redigera | redigera wikitext]Biya har av många kritiserats som en alltför auktoritär ledare, och anses ibland vara fjärran från sitt folk. Han har också kritiserats hårt av den engelskspråkiga minoriteten, som finns kvar i den del som tidigare tillhörde det brittiska kolonialväldet, för att marginalisera och förtrycka dessa. Det är också från denna region som Biya har sitt största motstånd.
Historikern David Wallechnisky jämför i sin bok Tyrants, the World's 20 Worst Living Dictators Biya med Robert Mugabe i Zimbabwe och kung Mswati III i Swaziland. Han beskriver valprocessen i Kamerun på detta sätt: "Every few years, Biya stages an election to justify his continuing reign, but these elections have no credibility. In fact, Biya is credited with a creative innovation in the world of phony elections. In 2004, annoyed by the criticisms of international vote-monitoring groups, he paid for his own set of international observers, six ex-U.S. congressmen, who certified his election as free and fair."[8] 2007, rankade tidningen Parade Biya som den nittonde värsta diktatorn i världen.[9]
Källor
[redigera | redigera wikitext]- ^ SNAC, Paul Biya, läs online, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ Brockhaus Enzyklopädie, Paul Biya.[källa från Wikidata]
- ^ Munzinger Personen, Paul Biya, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ läs online, www.quirinale.it .[källa från Wikidata]
- ^ läs online, api.parliament.uk .[källa från Wikidata]
- ^ Elections in Cameroon, African Elections Database.
- ^ "Cameroon's Supreme Court confirms Biya's re-election" Agence France Presse, October 25, 2004.
- ^ David Wallechinsky, Tyrants: the World's 20 Worst Living Dictators, Regan Press, 2006, pp. 286-290
- ^ The World's Worst Dictators - 2007 Arkiverad 1 maj 2008 hämtat från the Wayback Machine.