Skölden – Wikipedia
Skölden | |
![]() | |
Lista över stjärnor i Skölden | |
Latinskt namn | Scutum |
---|---|
Förkortning | Sct |
Rektascension | 18,7 h |
Deklination | -10° |
Area | 109 grad² (84) |
Huvudstjärnor | 2 |
Bayer/Flamsteedstjärnor | 7 |
Stjärnor med exoplaneter | 1 |
Stjärnor med skenbar magnitud < 3 | 0 |
Stjärnor närmare än 50 ljusår | 0 |
Ljusaste stjärnan | Alfa Scuti (3,85m) |
Närmaste stjärnan | LHS 3398 (41,54 lå) |
Messierobjekt | 2 |
Meteorregn | inga |
Närliggande stjärnbilder | Örnen, Skytten, Ormen |
Synlig vid latituder mellan +80° och −90° Bäst synlig klockan 21:00 under augusti. |
Skölden (Scutum på latin) är en liten stjärnbild på södra stjärnhimlen nära himmelsekvatorn.[1][2] Konstellationen är en av de 88 moderna stjärnbilderna som erkänns av den Internationella Astronomiska Unionen.
Historik
[redigera | redigera wikitext]Stjärnbilden namngavs 1690 av den polske astronomen Johannes Hevelius. Hevelius ursprungliga namn på konstellationen var Scutum Sobiescii eller Sobieskis sköld efter den polske krigarkungen Johan III Sobieski av Polen i egenskap av kristenhetens räddare efter hans stora seger över Osmanerna i slaget vid Wien 1683.
Stjärnor
[redigera | redigera wikitext]![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9b/ScutumCC.jpg/250px-ScutumCC.jpg)
Det här är de ljusaste stjärnorna i konstellationen.[2]
- α - Alfa Scuti (Ionnina, 1 Scuti) är en K-stjärna som tidigare tillhörde Örnens stjärnbild och hade namnet 1 Aquilae. Den har magnitud 3,85.
- β - Beta Scuti (6 Scuti) är en dubbelstjärna med magnitud 4,22.
- γ - Gamma Scuti (2 Scuti) är en vit jätte med magnitud 4,67.
- δ - Delta Scuti är en varibel stjärna, som är prototyp för dvärg-cepheiderna. Magnituden är ungefär 4,72.
- ε - Epsilon Scuti (3 Scuti) är ett flerstjärnesystem 4,88.
- η - Eta Scuti (9 Scuti) 4,83.[3]
- ζ - Zeta Scuti 4,68.
- UY Scuti är troligtvis den största upptäckta stjärnan, 5 miljarder gånger Solens storlek.
Djuprymdsobjekt
[redigera | redigera wikitext]- Vildandshopen (Messier 11 eller NGC 6705) är en öppen stjärnhop. Den har ungefär 2900 stjärnor.
- Messier 26 (NGC 6694) är också en öppen stjärnhop.
- NGC 6712 är en klotformig stjärnhop.
- RSGC1, RSGC2 (Stephenson 2), RSGC3 och RSGC4 (Alicante 8) är öppna stjärnhopar i Sköldens stjärnbild.
- Mercer 3 är en klotformig stjärnhop, vars ålder beräknats till 12 miljarder år[4]
- IC 1295 är en planetarisk nebulosa.
Referenser
[redigera | redigera wikitext]- ^ Ian Ridpath och Wil Tirion (2007). Stars and Planets Guide. Princeton University Press, Princeton. ISBN 978-0-00-725120-9
- ^ [a b] Astronomica – Galaxer – planeter – stjärnor – stjärnbilder – rymdforskning. Tandem Verlag GmbH (svensk utgåva). 2007. ISBN 978-3-8331-4371-7
- ^ Wagman, M. (1987). ”Flamsteed's Missing Stars”. Journal for the History of Astronomy 18: sid. 212–213.
- ^ ”Scutum Constellation”. http://www.constellation-guide.com/constellation-list/scutum-constellation/. Läst 18 januari 2014.
Externa länkar
[redigera | redigera wikitext]- “The Deep Photographic Guide to the Constellations: Scutum”
- Star Tales – Scutum
Wikimedia Commons har media som rör Skölden.
|