Акультурація — Вікіпедія
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d0/Akkulturationsformen.jpg/220px-Akkulturationsformen.jpg)
Акультурація (acculturare — від лат. ad — до і cultura — утворення, розвиток) — процес взаємовпливу культур, сприйняття одним народом повністю чи частково культури іншого народу. Слід розрізняти акультурацію та асиміляцію, за якої відбувається повна втрата одним народом своєї мови та культури за контакту з іншим, більш домінантним. При цьому, без сумніву, акультурація може бути першим кроком на шляху до повної асиміляції.[1]
Термін було запроваджено в тридцяті роки XX століття соціологами та етнографами США у зв’язку з вивченням сучасної їм культури індіанців.
Історія західної цивілізації, зокрема історії Європи та Сполучених Штатів, значною мірою визначаються закономірностями.
Одна з найбільш помітних форм аккультурації є імперіалізм, найпоширеніший прогенітор прямих культурних змін. Попри те, що ці культурні зміни можуть здаватися простою, об'єднані результати є як надійними, так і складними, що впливають як на групи, так і окремих людей з оригінальної культури та культури господаря. Антропологи, історики та соціологи вивчали аккультурацію домінування майже виключно, в першу чергу в контексті колоніалізму, внаслідок розширення західноєвропейських народів у всьому світі протягом останніх п'яти століть.[2]
Перша психологічна теорія аудикультурації була запропонована у В.І. Томас та Флоріанському дослідженні 1918 р., Польський селянин у Європі та Америці. Від вивчення польських іммігрантів у Чикаго, вони ілюстрували три форми аккультурації, що відповідають трьом типам особистості: богемна (прийняття господарської культури та відмовившись від своєї культури походження), филистимлян (нездатність прийняти культуру господаря, але збереження їх культури походження), а також Творчий тип (здатний адаптуватися до культури господаря, зберігаючи їх культуру походження).[3]
Приклади акультурації достатньо поширені в сучасному світі, особливо після багаторазового збільшення потоків міграції з одних регіонів у інші.
Наприклад, шлях акультурації проходять багато розділених народів, змушених пристосовуватись до умов культурно-мовного середовища, створеного більшістю, що їх оточує. При цьому не відбувається асиміляції, вони зберігають культурно-мовну автономію.
- Росіяни в Латвії
- Росіяни в Україні
- Іранські азербайджанці
- Вірмени в Росії
- Секеї в Румунії; Угорці в Румунії
- Росіяни в Казахстані
- Росіяни в Киргизії
- Татари в Росії (в російських містах)
- Латиноамериканці в США (особливо в Маямі).
- Південні слов'яни та вірмени в Візантійській імперії
Тривала акультурація, що не завершується асиміляцією з тих чи інших причин, може мати прихований конфліктний потенціал, що виражається в таких проявах як балканізація, сегрегація, дискримінація. З іншого боку, над багатьма народами (особливо діаспорами), що успішно пройшли шлях акультурації, нависає загроза повної асиміляції (греки-фанаріоти в Османській імперії; чвенебури, помаки, хемшили в Туреччині; чанго та росіяни-старообрядці в Румунії, франко-онтарці та франко-манітобці в Канаді).
- О. Панфілов. Акультурація політична // Політична енциклопедія / редкол.: Ю. Левенець (голова), Ю. Шаповал (заст. голови). — К. : Парламентське видавництво, 2011. — С. 22. — ISBN 978-966-611-818-2.
- Правова акультурація // Велика українська юридична енциклопедія : у 20 т. / О. В. Петришин (відп. ред.) та ін.. — 2017. — Т. 3 : Загальна теорія права. — С. 461. — ISBN 978-966-937-233-8.
- ↑ Acculturation. Encyclopedia of Christianity Online. Процитовано 8 лютого 2022.
- ↑ Day, Ross (2001). The Oxford encyclopedia of Mesoamerican cultures: the civilizations of Mexico and Central America, edited by Davíd Carrasco. New York: Oxford University Press, 2001. 3 vols. ill. ISBN 019510859. $395.00. Art Libraries Journal. Т. 26, № 4. с. 37—40. doi:10.1017/s0307472200012542. ISSN 0307-4722. Процитовано 8 лютого 2022.
- ↑ Breckner, Roswitha (25 березня 2015). Thomas, William Isaac/Znaniecki, Florian (1918 – 1920/1923):. Wörterbuch Rekonstruktive Soziale Arbeit. Verlag Barbara Budrich. с. 301—304.
- Акультурація [Архівовано 1 жовтня 2020 у Wayback Machine.] // ВУЕ
- Акультурація літератури // Літературознавча енциклопедія : у 2 т. / авт.-уклад. Ю. І. Ковалів. — Київ : ВЦ «Академія», 2007. — Т. 1 : А — Л. — С. 46.
- Взаємовплив // Літературознавчий словник-довідник / за ред. Р. Т. Гром’яка, Ю. І. Коваліва, В. І. Теремка. — Київ : ВЦ «Академія», 2007. — С. 113-114.