Владислав Сікорський — Вікіпедія
Владислав Сікорський | |
---|---|
пол. Władysław Sikorski | |
![]() | |
Псевдо | Karol Pomorski[1] |
Народився | 20 травня 1881[3][4] Тушув-Народови, Ґміна Тушув-Народови, Мелецький повіт[d], Королівство Галичини та Володимирії, Долитавщина, Австро-Угорщина[5] |
Помер | 4 липня 1943[2][3][…] (62 роки) Гібралтар, Британські заморські території, Велика Британія[6] ·Катастрофа B-24 в Гібралтарі |
Поховання | крипта святого Леонарда |
Країна | ![]() |
Діяльність | політик, військовослужбовець |
Alma mater | Національний університет «Львівська політехніка» |
Знання мов | польська[7] |
Учасник | Перша світова війна і Друга світова війна |
Посада | прем'єр-міністр Польщі, прем'єр-міністр Польщі і Генеральний інспектор Збройних Силd |
Військове звання | генерал і генерал броні |
Партія | незалежний політик і Фронт Морж |
Конфесія | католицька церква |
У шлюбі з | Helena Sikorskad |
Діти | Зоф'я Лесневська |
Автограф | ![]() |
Нагороди | |
IMDb | ID 0797764 |
Владисла́в Евге́ніуш Сіко́рський (пол. Władysław Eugeniusz Sikorski; 20 травня 1881, Тушув-Народови, поблизу Сандомира, Королівство Галичини та Володимирії, Австро-Угорщина — 4 липня 1943, Гібралтар) — польський військовий і державний діяч, інженер-геодезист, генерал Війська Польського. Учасник польського самостійницького руху.
Народився у Тушуві Народовому поблизу Сандомира.
Закінчив Факультет інженерії доріг і мостів Вищої політехнічної школи (ВПШ) у Львові (1909), інженер.
Перед Першою світовою війною — один із творців польських парамілітарних організацій у Королівстві Галичини та Володимирії.
Під час Першої світової війни служив у польських легіонах, що воювали на боці Центральних держав, полковник.
З осені 1918 року — в армії незалежної Польщі. В українсько-польській війні 1918—1919 командир операційної групи, а потім дивізії (бої під Городком, Львовом і Чортковом), Відзначився у польсько-радянській війні.
Командувач 3-ї, пізніше 5-ї армій.
У післявоєнний час обіймав найвищі посади у збройних силах і уряді країни. У 1921—1922 роках — шеф генерального штабу Війська Польського, у 1922—1923 роках — прем'єр-міністр Польщі і міністр внутрішніх справ, у 1924—1925 роках — міністр військових справ.
1925—1928 — командувач Львівської військової округи.
З 1926 року — після перевороту Юзефа Пілсудського перейшов в опозицію до правлячого «санаційного» табору, активно виступав проти урядового курсу.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e9/Sikorski-Mayski_1941_agreement.jpg/220px-Sikorski-Mayski_1941_agreement.jpg)
Після окупації Польщі Німеччиною та СРСР у вересні 1939 року — в еміграції у Лондоні.
У 1939—1943 — прем'єр-міністр польського уряду в еміграції, згодом міністр військових справ (генеральний інспектор польської армії), головний командувач польських Збройних сил.
Після початку німецько-радянської війни підписав договір про співпрацю з СРСР, відомий як Угода Сікорського-Майського, і домігся сформування на радянській території армії з польських громадян, до складу якої входило чимало українців; пізніше армія воювала по боці західних союзників (корпус генерала Владислава Андерса).
Після того, як генерал Сікорський дізнався про розстріл польських офіцерів в Катині, він розірвав дипломатичні відносини з СРСР і наполягав на тому, щоб Англія теж припинила відносини з СРСР.
Загинув в авіаційній катастрофі неподалік від Гібралтара. Літак упав в море через 16 секунд після старту. Разом з ним в літаку знаходилась його донька і два депутати англійського парламенту та ще декілька чоловік. Сікорський повертався до Лондона після інспекції ним польських військ на Близькому Сході. Офіційне розслідування встановило, що причиною падіння літака були технічні неполадки, але деякі історики досі схиляються до версії авіакатастрофи як інструменту вбивства.[8][9]
Генерал був з почестями, в присутності прем'єр-міністра Великої Британії Вінстона Черчилля, похований на кладовищі польських льотчиків в Ньюарку, поблизу Ноттінгема (графство Ноттінгемшир). 17 вересня 1993 його прах був перевезений до Польщі і похований у крипті Св. Леонарда на Вавелі в Кракові.
- ↑ Czech National Authority Database
- ↑ а б Сикорский Владислав // Большая советская энциклопедия: [в 30 т.] / под ред. А. М. Прохорова — 3-е изд. — Москва: Советская энциклопедия, 1969.
- ↑ а б в SNAC — 2010.
- ↑ а б в Encyclopædia Britannica
- ↑ Carnegie Hall linked open data — 2017.
- ↑ Deutsche Nationalbibliothek Record #118614282 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- ↑ В Польщі розслідують смерть прем'єра // BBC.russian, 10.11.2008. Архів оригіналу за 2 лютого 2009. Процитовано 10 листопада 2008.
- ↑ Звернення до польського населення Закерзоння в лютому 1945 року в книзі: Петро Мірчук. Українська Повстанська Армія 1942—1952. Частина ІІ: Друга большевицька окупація. На Закерзонні. — Мюнхен, 1953 (репр. Львів, 1991). Архів оригіналу за 20 серпня 2011. Процитовано 2 серпня 2012.
- Сікорські Владислав // Українська мала енциклопедія : 16 кн. : у 8 т. / проф. Є. Онацький. — Накладом Адміністратури УАПЦ в Аргентині. — Буенос-Айрес, 1965. — Т. 7, кн. XIV : Літери Сен — Сті. — С. 1740. — 1000 екз.
- Сікорський // Універсальний словник-енциклопедія. — 4-те вид. — К. : Тека, 2006.
- Ігор Мельник. Справи і смерть генерала Сікорського. // zbruch.eu, 05.07.2013 [Архівовано 24 липня 2013 у Wayback Machine.]
- Б. Б. Сікорський (Sikorski) Владислав // Енциклопедія українознавства. — Т. 8. — Львів : НТШ, 2000. — С. 2825.
- Литвин М. Сікорський Владислав Євгенуш // Західно-Українська Народна Республіка 1918—1923. Енциклопедія. Т. 3: П — С. Івано-Франківськ: Манускрипт-Львів, 2020. С. 429. ISBN 978-966-2067-65-1
- Папакін А.Г. Сікорський Владислав-Евгеніуш [Архівовано 20 грудня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2012. — Т. 9 : Прил — С. — С. 573. — ISBN 978-966-00-1290-5.
- Сікорський (Sikorski) Владислав // Український радянський енциклопедичний словник : [у 3 т.] / гол. ред. М. П. Бажан. — К. : Голов. ред. УРЕ АН УРСР, 1966–1968.. — Т. 3. — К. : Гол. ред. УРЕ, 1987. — С. 217.
- Czubiński A. Rusko-polská válka v letech 1918—1921: první sovětský útok na Evropu // Editor Antonín Pohlodek]. — Vyd. 1. — Brno : Bonus A, 1996. — 460 s. — ISBN 80-85914-26-3.
- Pawłowski L., Marczewska B. Generał Władysław Sikorski jako inżynier mierniczy // Przegląd geodezijny. — 1981. — №. 6. — S. 191—194.
- О. Знахоренко. Сікорський Владислав Євгеніуш // Українська дипломатична енциклопедія: У 2-х т./Редкол.:Л. В. Губерський (голова) та ін. — К.:Знання України, 2004 — Т.2 — 812с. ISBN 966-316-045-4