Галичина (нафтопереробний комплекс) — Вікіпедія
Тип | публічне акціонерне товариство |
---|---|
Організаційно-правова форма господарювання | публічна компанія |
Засновано | 1867 |
Штаб-квартира | Україна, 82103, Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Бориславська, 82 |
Співробітники | 942 (2017) |
Код ЄДРПОУ | 00152388 |
npk.lv.ukrtel.net | |
![]() |
Нафтопереробний комплекс «Галичина» (колишня назва — Дрогобицький нафтопереробний завод) — найстарше нафтопереробне підприємство України, збудоване у 1863 р. Потужність, станом на 2005 рік, становить близько 3,5 млн тонн сирої нафти на рік. Розташоване у місті Дрогобичі Львівської області.
У другій половині ХІХ століття Дрогобич став найбільшим осередком переробки нафти в Галичині. Наприкінці ХІХ ст.— на початку ХХ ст. створені нові нафтопереробні (або, як їх тоді називали, «газолінові») заводи у Бориславі, Улатовичах, Самборі, Стрию, Львові. У 1848 році (за іншими даними — з 1859 року) в Дрогобичі почало працювати підприємство (завод) А. Шрайнера й Герца по перегонці нафти, яке незабаром згоріло. У 1863 році (за іншими даними — у 1866 році) на його місці було утворено нове підприємство двох спільників — Г. Альтмана та Й. Готліба (рафінерія акціонерного товариства «Альтман і Готліб»). Воно стало основою теперішнього ПАТ «НПК Галичина» (колишній Дрогобицький нафтопереробний завод № 2). У 1901 році підприємство стало власністю англійської акціонерної компанії і дістало назву «Галіція».
У 1914 році на заводі «Галіція» працювали дві установки переганяння нафти: періодична і безперервна. На установці періодичної дії було два куби, на яких переганяли парафінистий фільтрат, що забезпечувало отримання мастильної оливи. У міжвоєнний період завод «Галіція» був розбудований і його потужності сягнули близько 140 тис. т на рік, а в 1925 р. споруджено установку термічного крекінгу типу «Cross» — таку ж, яка функціонувала на заводі «Vacuum Oil Company» в Чеховичах. Це підприємство вперше у тодішній Польщі розпочало виготовлення дорожніх бітумів «Мольфальт» і «Гамбіт». Його оливи марки «Галтол» добре зарекомендували себе на ринку.
У пошуках способів застосування та продажу галицької нафти Національне нафтове товариство у 1902 р. розглянуло питання про початок виробництва паливного мазуту до локомотивів. Це стало причиною спорудження нового нафтопереробного заводу в Дрогобичі, який у 1919 році отримав назву «Польмін» (від «Польський мінерал»). У 1938 р. він уперше вивів на ринок машинну оливу «Триселектол» з індексом в'язкості близько 100, одержану селективним очищенням крезолом. Передбачалося будівництво установки для селективного очищення олив фурфуролом. Також створено апарат для очищення олив сульфатною кислотою і виробництва кальцієвих мастил. Уведення в експлуатацію на заводі «Польмін» двоступеневої трубчатої установки переганяння нафти істотно збільшило обсяг виготовленої продукції та розширило асортимент бітумів.
У вересні 1939 році (із часу окупації Галичини СРСР) всі нафтопереробні підприємства в Дрогобичі були націоналізовані. Завод «Польмін» (на вулиці Стрийській) отримав назву «Дрогобицький нафтоперегінний завод № 1», а «Галіція» (на вулиці Бориславській) — «Дрогобицький нафтоперегінний завод № 2» (сьогодні — ПАТ НПК «Галичина»). Ці підприємства переробляли нафту за паливним варіантом. З інших дрібних націоналізованих нафтопереробних заводів («Дрос», «Фраймет», «Рома» та ін.) було утворено ще чотири державні нафтоперегінні заводи.
Під час німецько-радянської війни підприємства фактично не працювали. У серпні 1944, після нової окупації Дрогобича радянськими військами, були введені у експлуатацію лише два великі заводи, які в січні 1945 року отримали назву «Дрогобицький нафтопереробний завод № 1» («Перший Дрогобицький нафтопереробний завод» на вулиці Стрийській) і «Дрогобицький нафтопереробний завод № 2» («Другий Дрогобицький нафтопереробний завод» на вулиці Бориславській).
1 листопада 1963 року на баз двох нафтопереробних заводів було створено виробниче об'єднання «Дрогобичнафтопереробка», яке у 1972 році отримало назву Дрогобицький нафтопереробний завод. 12 травня 1966 року завод був нагороджений орденом Трудового Червоного Прапора «за дострокове виконання завдань семирічного плану і у зв'язку із 100-річчям із дня організації промислової переробки нафти в Дрогобичі».
У 1994 році завод змінив форму власності і став відкритим акціонерним товариством «Нафтопереробний комплекс — ГАЛИЧИНА».
З 2009 року директором ВАТ працює Барадний Богдан Стефанович, одночасно — голова правління публічного акціонерного товариства «НПК-Галичина». Його заступником став близький до Степана Івахіва та групи «Континіум» бізнесмен Хащівський Ігор Петрович (1957 року народження, мешканець Дрогобича), який раніше був у фірмі «Континіум» спеціалістом, відповідальним за контакти з «Лукойлом».
26 грудня 2023 р. Господарський суд Львівської області відкрив провадження у справі про банкрутство ПАТ «Нафтопереробний комплекс Галичина», а також визнав вимоги кредитора — ПАТ «Укрнафта» — в сумі понад 828 млн грн. Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Олександра Ткачука.[1]
28 грудня 2023 року Господарським судом Львівської області була прийнята ухвала, якою суд наклав арешт на всі будівлі і земельні ділянки, що належать ПАТ «Нафтопереробний комплекс Галичина». Ухвала була оприлюднена 1 січня 2024 р.[1]
- Фонд державного майна України — 25%.
- Романнор Інвестменс ЛТД (Romannor Investments Ltd), (Британські Віргінські острови) — 19%.
- Деніро Венчерз ЛТД (Deneiro Ventures Ltd), (Британські Віргінські острови) — 19%.
- Вівернал Холдінгс ЛТД (Weavernal Holdings Ltd), (Британські Віргінські острови) — 19%.
- Доменніум Ентерпрайзес ЛТД (Domennium Enterprices Ltd), (Британські Віргінські острови) — 15,93%.
Останні чотири підприємства-офшори є власністю групи «Приват»[2].
ПАТ «НПК-Галичина» є співзасновником наступних підприємств:
- Дочірнє торгово-комерційне підприємство «ЄвронафтаД» публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс-Галичина» (знаходиться в процесі ліквідації)
- Товариство з обмеженою відповідальністю «Баскетбольний клуб «Політехніка Галичина»»
- Закрите акціонерне товариство «Трускавецький валеологічний інноваційний центр»
- Консорціум «Концесійні транспортні магістралі».
- 1944—1949 Демидов Володимир Миколайович
- 1949—1954 Коваленко Яків Іванович
- 1955—1956 Демидов Володимир Миколайович
- 1956—1959 Рудакова Ніна Яківна
- 1959—1963 Мельник Аполлон Олексійович
- 1944—1963 Романов Василь Григорович
Директори Дрогобицького нафтопереробного заводу (виробничого об'єднання «Дрогобичнафтопереробка») (1963—1993)
[ред. | ред. код]- 1963—1964 Романов Василь Григорович
- 1964—1965 в.о. Шарф Фрідріх Хаскелевич — головний інженер
- 1965—1972 Рудавський Юрій Теофанович
- 1972—1973 в.о. Древецький Роман Франкович — головний інженер
- 1973—1980 Смирнов Володимир Дмитрович
- 1980—1993 Матолич Роман Михайлович
- 1993—2000 Матолич Роман Михайлович
- 2000—2001 Косянчук Леонід Васильович
- 2001—2006 Гусаков Володимир Миколайович
- 2006—2009 Лазорко Олександр Іванович
- 2009— Барадний Богдан Стефанович
- ↑ а б Суд арештував все нерухоме майно НПК «Галичина» / Микита Фастовець // LVIV.MEDIA : сайт новин. — 2024. — 5 січня.
- ↑ Закордонні компанії та «офшорки» олігархів. Список ДПС. Архів оригіналу за 21 травня 2015. Процитовано 19 травня 2015.
- Нафтогазова галузь України: поступ і особистості / за ред. к. т. н. З. П. Осінчука. — К. : Логос Україна, 2013. — Розділ 5 : Переробка нафти і газу. — С. 47—52.
- Літовченко В. та ін. Дрогобицький ордена Трудового Червоного Прапора нафтопереробний завод. Львів : Каменяр, 1972.
- Пастух Р. Дрогобич і дрогобичани. — Дрогобич, 2021.
- НАФТОПЕРЕРОБНИЙ КОМПЛЕКС-ГАЛИЧИНА, ПАТ // Каталог підприємств України «UA-REGION».