Гнилиця (річка) — Вікіпедія
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c4/%D0%92%D0%BB%D0%B0%D0%B4%D0%B8%D0%BC%D0%B8%D1%80_%D0%94._%D0%9E%D1%80%D0%BB%D0%BE%D0%B2%D1%81%D0%BA%D0%B8%D0%B9_-_%D0%A0%D0%B5%D0%BA%D0%B0_%D0%93%D0%BD%D0%B8%D0%BB%D0%B8%D1%86%D0%B0_%281885%29.jpg/270px-%D0%92%D0%BB%D0%B0%D0%B4%D0%B8%D0%BC%D0%B8%D1%80_%D0%94._%D0%9E%D1%80%D0%BB%D0%BE%D0%B2%D1%81%D0%BA%D0%B8%D0%B9_-_%D0%A0%D0%B5%D0%BA%D0%B0_%D0%93%D0%BD%D0%B8%D0%BB%D0%B8%D1%86%D0%B0_%281885%29.jpg)
Гнили́ця — річка в Україні, в межах Великобурлуцького та Печенізького районів Харківської області. Ліва притока Сіверського Дінця (басейн Дону).
Довжина 31 км, площа водозбірного басейну 275 км². Похил річки 2,4 м/км. Долина асиметрична (правий берег вищий і стрімкіший від лівого). Річище слабозвивисте, завширшки 5—15 м. Є кілька невеликих ставків.
Бере початок на північний схід від села Гнилиці, в межах Середньоросійської височини. Тече переважно на південь — південний захід. Впадає до Сіверського Дінця на 877 км від його витоку, в південно-східній частині Печенізького водосховища, на південний захід від села Артемівки, утворюючи Кулаківську затоку[1].
Над річкою розташовані села (від витоків до гирла): Гнилиця, Зелений Гай, Аркушине, Артемівка.
- ↑ Кулаковська затока — популярне місце для рибалки[недоступне посилання з липня 2019]
- Географічна енциклопедія України : [у 3 т.] / редкол.: О. М. Маринич (відповід. ред.) та ін. — К., 1989—1993. — 33 000 екз. — ISBN 5-88500-015-8.
- «Каталог річок України» — Видавництво АН УРСР, Київ, 1957.
- «Ресурсы поверхностных вод СССР». — Ленинград, 1967. (рос.)
- Словник гідронімів України — К.: Наукова думка, 1979. — С. 142 (Гнилиця № 12)