Гірнича промисловість Фінляндії — Вікіпедія
Гірнича промисловість Фінляндії
Наприкінці ХХ ст. вартість продукції гірничодобувної промисловості становила близько 1,0 млрд фінських марок на рік. У 1990-х рр. на частку гірничодобувної промисловості припадало менше 1 % загальної вартості промислової продукції. Основа гірничодобувної промисловості — видобуток руд металів. Серед корисних копалин важливе значення в 1990-х рр. має цинк, але частка Фінляндії в його світовому виробництві невелика. Наступне місце посідає мідь, яку добувають на рудниках Оутокумпу і Пюхясалмі, потім залізна руда і ванадій. Металеві руди становлять приблизно 40 % вартості продукції гірничодобувної промисловості. Крім того, здійснюється видобуток нерудних корисних копалин (вапняку, апатиту, тальку, польового шпату, кварцу та ін.). У 2001 в країні діяло 37 рудників і кар'єрів, на п'ять менше, ніж в 2000, але загальний обсяг видобутку корисних копалин зберігався на тому ж рівні — близько 17,6 млн т. Провідна компанія в гірничодобувній галузі – Outokumpu. Загалом же в цій і суміжних галузях діє близько 30 компаній.
Мінеральна сировина | 1997 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 |
Піритний концентрат | 1 152 | 770 | 840 | 823 | 583 |
Хромітовий концентрат | 611 | 498 | 597 | 628 | 575 |
Залізні руди | 235 | 246 | 276 | 256 | 261 |
Нікелевий концентрат | 38 | 22 | 8 | 24 | 24 |
Цинковий концентрат | 61 | 58 | 38 | 31 | 37 |
Мідний концентрат | 32 | 36 | 38 | 42 | 40 |
3 734 | 3 951 | 3 956 | 4 096 | 3 938 | |
Чавунні болванки | 2 786 | 2 919 | 2 954 | 2 983 | 2 851 |
543 | 575 | 598 | 636 | 561 | |
236 | 231 | 256 | 260 | 236 | |
175 | 199 | 225 | 223 | 249 | |
116 | 123 | 115 | 114 | 116 | |
Нікель (катодний) | 14 | 16 | 19 | 22 | 18 |
Кадмій, т | 490 | 520 | 700 | 680 | 600 |
Ртуть, т | 63 | 54 | 55 | 77 | 71 |
Срібло, т | 32 | 30 | 31 | 24 | 23 |
Селен, т | 43 | 43 | 37 | 37 | 42 |
Золото, т | 4,8 | 5 | 7 | 5 | 6 |
3 376 | 3 974 | 3 935 | 3 759 | 4 060 | |
689 | 716 | 734 | 751 | 767 | |
437 | 498 | 508 | 501 | 477 | |
155 | 174 | 203 | 174 | 163 | |
40 | 42 | 44 | 39 | 36 | |
56 | 40 | 37 | 38 | 42 | |
1 152 | 1 232 | 1 299 | 1 423 | 1 324 |
Торф. Фінляндія посідає 2-е місце у світі з видобутку торфу. Щорічно для виробництва електроенергії видобувають і витрачають 6–7 млн м³ торфу. Частка торфу в загальному балансі енергетичного споживання не перевищує 2,5–3 %. За перспективною оцінкою, споживання торфу повинно збільшитися до 20–30 млн м³ на рік.
Залізо. Високосортні залізні руди розробляються на заполярних родовищах (поблизу кордону зі Швецією), проте країна не повністю забезпечує свою чорну металургію сировиною.
Інші металічні корисні копалини. Країна займає провідне місце в Західній Європі з видобутку хромітів, руд кобальту, нікелю і титану, входить в число великих регіональних продуцентів руд міді, ванадію, цинку, дорогоцінних металів, залізної руди, воластоніту, польового шпату, піриту. Видобуток хрому і нікелю ведеться у Торніо.
Хром. На хромітовому родовищі Кемі у 2002 р. було видобуто близько 1,2 млн т руди і вироблено 210 тис. т крупногрудкового і 382 тис. т дрібного концентрату. Після 35 років відкритої експлуатації тільки близько 3,5 млн т з 50 млн т запасів залишилося в головному відкритому кар'єрі Кемі, видобуток стає нерентабельним через збільшення коефіцієнта розкриву. Компанія AvestaPolarit, що володіє рудником, з 2003 р. починає підземний видобуток хромітів. Видобувні роботи на кар'єрі будуть завершені до 2008 р [Metal Bulletin Monthly. 2003].
Забезпеченість видобутку хромових руд їх підтвердженими запасами, розрахована за максимальним рівнем виробництва в період 1995–1997 рр. з урахуванням втрат при видобутку і збагаченні у Фінляндії становить 88 років.
Руди кольорових металів добувають в основному на родовищах поліметалічних руд (рудники потужністю від 300 тис. до 1 млн т руди). Переважає підземний спосіб розробки (близько 90 % підприємств).
Золото. Один з найуспішніших — золотовидобувний проект Suurikuusikko, який з 1998 здійснюється шведською компанією Riddarhyttan Resources AB. Видобувні запаси — 8 млн т руди з вмістом золота близько 6 г/т, тобто близько 1,6 млн унцій золота. У східній Фінляндії, в Пампало (Pampalo), Оутокумпу (Outokumpu) продовжуються ГРР на золото до глибини 280 м. Фосфати в невеликій кількості видобувають у Фінляндії з 1979.
Неметалічні корисні копалини. Фінляндія — великий виробник воластоніту в Європі (кар’єр на родовищі Лапперант). Одночасно добувають вапняк і доломіт. Збагачуючи руду флотацією, вилучають кальцит, що застосовується при виробництві паперу. Склад концентрату (% мас.): воластоніт 90; кварц 2; кальцит 3; силікатні мінерали 5. Граніт добувають у вигляді блоків 50 компаній. Фінляндія експортує 80–90 % від загального обсягу виробництва граніту в понад 20 країн. Вапняк видобувають на родовищі Парайнен двома кар'єрами — «Парайнен» (найбільший у Скандинавії) потужністю 1500 тис. т/рік і «Лапперант» — потужністю 800 тис. т/рік. Крім того, вапняк видобувають підземним способом на шахті «Тітірі» (потужність 1 млн т/рік).
Країна імпортує мінеральне паливо (нафта і нафтопродукти, вугілля, уранова сировина, газ). Основні статті експорту корисних копалин: хромові руди і концентрати, цинк, ванадій, ртуть, мідь, тальк, будівельні матеріали.
У Фінляндії випускають гідравлічні і пневматичні перфоратори, прохідницькі щити, обладнання для буріння свердловин, ґвинтові компресори і компресорні станції, буровий інструмент, фільтри, класифікатори, згущувачі, дробарки, флотомашини, а також пересувні збірно-розбірні збагачувальні фабрики з модульних елементів.
До 18 ст. дослідження мінеральних ресурсів Фінляндії здійснювалося переважно іноземними, головним чином шведськими, вченими. Розвиток національних наукових досліджень, пов'язаних з геологією і гірничою справою, почався з 2-ї половини 19 ст., коли при університеті в Турку (заснований в 1640) був відкритий мінералогічний кабінет. У 1885 організована Геологічна служба Фінляндії, в задачі якої входило проведення геологічних досліджень і складання геологічних. карт. У 1886 засноване Геологічне товариство Фінляндії (1987 воно нараховувало 1 тис. чл.), а 1942 — державний Центр технічних досліджень, який розгорнув роботи в багатьох галузях промисловості, в т.ч. в галузі гірничої справи. Координацію наукових. досліджень в галузі геології і гірничої справи здійснює академія Фінляндії (заснована у 1947 в Гельсінкі як наукове товариство і реорганізована в академію в 1970). У вишах Фінляндії геологія і гірнича справа викладаються в основному на факультетах природничих наук. У Державному технологічному університеті м. Гельсінкі (заснований в 1908) є спеціальний факультет гірничої справи і металургії. Основні періодичні видання в галузі геології і гірничої справи: «Vuosikertomus» (з 1921), «Bulletin» (з 1895), «Merentut Kimuslaifo Ksen julkaisu» (з 1920), «Geologi» (з 1949).
- Корисні копалини Фінляндії
- Історія освоєння мінеральних ресурсів Фінляндії
- Геологія Фінляндії
- Гідрогеологія Фінляндії
- Економіка Фінляндії
- Географія Фінляндії
- Гірничий енциклопедичний словник : у 3 т. / за ред. В. С. Білецького. — Д. : Східний видавничий дім, 2004. — Т. 3. — 752 с. — ISBN 966-7804-78-X.
- Білецький В. С., Гайко Г. І. Хронологія гірництва в країнах світу. — Донецьк : Донецьке відділення НТШ : Редакція гірничої енциклопедії : УКЦентр, 2006. — 224 с.
- Гайко Г. І., Білецький В. С. Історія гірництва: Підручник. — Київ-Алчевськ: Видавничий дім «Києво-Могилянська академія», видавництво «ЛАДО» ДонДТУ, 2013. — 542 с.