Жанну — Вікіпедія
Жанну | ||||
Вид на Жанну з півдня | ||||
27°40′00″ пн. ш. 88°02′00″ сх. д. / 27.6666666666947769215312292° пн. ш. 88.03333333336078680986247491° сх. д.Координати: 27°40′00″ пн. ш. 88°02′00″ сх. д. / 27.6666666666947769215312292° пн. ш. 88.03333333336078680986247491° сх. д. | ||||
Країна | ![]() | |||
---|---|---|---|---|
Регіон | Taplejung Districtd | |||
Система | Гімалаї | |||
Тип | гора | |||
Висота | 7710 м | |||
Висота відносна | 1036 м | |||
Перше сходження | 1962 р., альпіністи Франції: Р. Параго, П. Келлар, Р Дезмезон, шерпа Мітчу, Ж. Равьє, Л. Террай, шерпа Вангді | |||
![]() | ||||
![]() |
Жанну (також Kumbhakarna) — вершина в Гімалаях. Розташована на захід від восьмитисячника Канченджанга. Займає 45-те місце в списку найвищих вершин світу. Привертає увагу альпіністів як одна з найкрасивіших і найважчих вершин Гімалаїв.
Перше сходження на вершину 28 квітня 1962 р. здійснили французькі альпіністи Робер Параг, Поль Келлар, Рене Дезмезон і шерпа Гуальзен Мітчу. 29 квітня на вершину зійшли: Жан Равье, Ліонель Террай і шерпа Вангді. Вони проклали маршрут по льодовику Йаматарі з півдня від гори, через плато, зване Трон (Thron).
З півночі схили вершини являють собою 3-кілометрові стіни, дуже важкі для проходження. Протягом певного часу ця стіна являла головну проблему для альпіністів усього світу.
Першими з цього боку зійшли японці в 1976 р. по північно-західній стіні. Їхній маршрут починався в лівій частині стіни і потім виходив на східний гребінь в обхід центральної частини стіни.
У 1989 р. альпініст з Словенії Tomo Cesen здійснив «соло сходження» по лівій частині стіни, однак існують деякі сумніви щодо цього сходження.
У 2004 р. російськими альпіністами був пройдений важкий маршрут на вершину Жанну по центру північної стіни.[1] Експедицією керував Олександр Одінцов (Санкт-Петербург). Маршрут пройшли і вийшли на вершину:
- 26 травня 2004 р. Олександр Ручкін (Санкт-Петербург) і Дмитро Павленко (Москва);
- 28 травня 2004 р. Сергій Борисов (Єкатеринбург), Геннадій Кірієвський (Магнітогорськ) та Микола Тотмянін (Санкт-Петербург).
Успіх експедиції був забезпечений багатьма іншими учасниками експедицій 2003 і 2004 рік рр., яким з різних причин не вдалося пройти маршрут повністю. Дане сходження було відзначено як найкраще сходження року нагородою Золотий льодоруб.
У 2007 р. в альпійському стилі з 14 по 21 жовтня двоє російських альпіністів: Валерій Бабанов і Сергій Кофанов, пройшли дуже складний маршрут на Жанну по північно-західному ребру.[2]
- Жанну із заходу
- Північна стіна Жанну
- Розповідь про експедицію на Жанну 2007 р. (англ.)
- Журнал ALPIN 1/08, S. 76 (нім.)
- Дотягнутися до небес. Газета «МК в Пітері» 17.09.2004 р. (рос.)
- ↑ Хроніка сходження 2004 р на пік Жанну російських альпіністів. Архів оригіналу за 17 жовтня 2012. Процитовано 24 серпня 2012.
- ↑ Хроніка сходження на Жанну В.Бабанова і С.Кофанова. Архів оригіналу за 18 жовтня 2012. Процитовано 24 серпня 2012.