Жорж Кравенн — Вікіпедія
Жорж Кравенн | ||||
---|---|---|---|---|
фр. Georges Cravenne | ||||
![]() | ||||
Ім'я при народженні | Жозеф-Рауль Коен | |||
Дата народження | 24 січня 1914 | |||
Місце народження | Кайруан, Туніс | |||
Дата смерті | 10 січня 2009 (94 роки) | |||
Місце смерті | ||||
Поховання | цвинтар Монпарнас | |||
Громадянство | ![]() | |||
Професія | продюсер, журналіст | |||
Alma mater | ліцей Людовика Великого[1] | |||
IMDb | ID 0186649 | |||
Нагороди та премії | ||||
| ||||
Почесний «Сезар» (2000) | ||||
![]() |
Жорж Краве́нн (фр. Georges Cravenne, справжнє ім'я та прізвище — Жозеф-Рауль Коен (фр. Joseph-Raoul Cohen); 24 січня 1914, Кайруан, Туніс — 10 січня 2009, Париж, Франція) — французький продюсер та журналіст. Засновник кінематографічної премії «Сезар», названої на честь його друга, Сезара Вардона, тетральної «Премії Мольєра[fr]» та премії «7 d'or[fr]» на телебаченні.
Жорж Кравенн (Жозеф Рауль Коен) народився 24 січня 1924 року в Кайруані (Туніс). З середини 1930-х почав кар'єру журналіста в Ciné-Magazine[fr][2]. Потім він писав для рубрики «Кіно» в Paris-Soir[fr] на чолі з П'єром Лазарєвим. Брав участь у заснуванні в 1937 році Премії Луї Деллюка[3].
Після Другої світової війни Жорж Кравенн працював для L'Intransigeant[fr]. З 1948, створивши власне піар-агентство, присвятив свою діяльність роботі зі зв'язків з громадськістю, спочатку як прес-агент визначних діячів французького кіно (зокрема, Жана Ренуара, Анрі-Жоржа Клузо, Жерара Урі, Бріжит Бардо, Іва Монтана, Симони Синьйоре та ін.)[4] а у 1950-1960-ті — як організатор урочистих заходів, у тому числі церемонії відкриття паризького театру Одеон[5].
У 1974 році Жорж Кравенн створив Академію мистецтв та технологій кінематографа та через два роки потому став засновником церемонії нагородження премією «Сезар» за видатні досягнення у французькому кіно.
У 1980 році виступив продюсером фільму «Орел чи решка» Робера Енріко, за участі Філіппа Нуаре та Мішеля Серро.
У 2000 році Жорж Кравенн отримав Почесний «Сезар» за видатні заслуги у кінематографі. У липні 2008 року став Великим офіцером Ордену Почесного легіону[6].
З 1956 року і до розлучення у 1964 році був одружений з акторкою Франсуазою Арнуль.
8 жовтня 1973 року, його друга дружина Даніель Кравенн була застрелена поліцейським снайпером в аеропорту Маріньян. Даніель, яка була психічно неврівноваженою, намагалася викрасти Boeing 727 на знак протесту проти виходу фільму «Пригоди рабина Якова», який просувався Жоржем Кравенном і який вона вважала «анти-палестинським»[4][7].
Помер Жорж Кравенн 10 січня 2009 року у Парижі на 95-у році життя. Похований 14 січня на паризькому цвинтарі Монпарнас[5] у присутності низки діячів кінематографу та членів уряду[8].
- ↑ Who's Who in France — Paris: 1953. — ISSN 0083-9531; 2275-0908
- ↑ Cinémagazine [Архівовано 23 вересня 2015 у Wayback Machine.] sur CinéRessources.net
- ↑ Georges Cravenne, créateur des César, est mort [Архівовано 5 лютого 2016 у Wayback Machine.], AP, 10 січня 2009
- ↑ а б Aurélien Ferenczi, Georges Cravenne, l'inventeur des César, est mort [Архівовано 24 вересня 2015 у Wayback Machine.], Télérama.fr, 11 січня 2009
- ↑ а б Mort de Georges Cravenne, créateur des César. L'Obs (фр.) . 11.01.2009. Архів оригіналу за 3 березня 2016. Процитовано 30.08.2015.
- ↑ Décret [Архівовано 16 березня 2016 у Wayback Machine.] du 11 juillet 2008 publié au Journal officiel de la République française du 13 juillet 2008.
- ↑ Rabbi Jacob entre rire et drame [Архівовано 15 серпня 2009 у Wayback Machine.](фр.)
- ↑ Les obsèques de Georges Cravenne [Архівовано 24 вересня 2015 у Wayback Machine.] // feminimix.com
- Жорж Кравенн на сайті IMDb (англ.)
- Жорж Кравенн на сайті AlloCiné (фр.)
- Біографія Жоржа Кравенна [Архівовано 14 травня 2015 у Wayback Machine.] на сайті Encyclopædia Universalis
- Жорж Кравенн [Архівовано 9 березня 2018 у Wayback Machine.] на сайті oKino.ua