Лауреат — Вікіпедія
Ця стаття не містить посилань на джерела. (липень 2014) |
Лауреáт або лавреáт[1] (від лат. laureatus — увінчаний лаврами) — особа, якій присуджена державна чи міжнародна премія за видатні заслуги, досягнення в літературі, техніці, науці тощо, а також переможець конкурсів (переважно творчих).
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7d/Titus_Vespasianus_aureus.jpg/235px-Titus_Vespasianus_aureus.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ae/Napoleon_I_40_Francs_76001795.jpg/235px-Napoleon_I_40_Francs_76001795.jpg)
Термін «лавреат» виник у Стародавній Греції, де почесним вінком з гілок лавру нагороджувалися переможці будь-яких змагань. Такий же звичай існував в Стародавньому Римі. Звичай нагороджувати переможців лавровим вінком зберігся досі.
У середньовіччі в багатьох країнах Західної Європи термін «лауреат» вживався в тому ж значенні. Наприклад, в 1341 році римський сенат і Паризький університет присудили титул лауреата італійському поетові Ф. Петрарці.
У СРСР лауреатами називали осіб, яким присуджено Ленінську премію, Державну премію СРСР і союзних республік, а також переможців всесоюзних і республіканських конкурсів музикантів, майстрів естради, художнього слова, спортивних змагань.
В Україні лауреатами називають осіб, яким присуджено Державну премію України, або які стали переможцями всеукраїнських творчих конкурсів.
- ↑ Святослав Караванський. «Практичний словник синонімів української мови». — К.: Кобза, 1993. — 469 с. — ISBN 5-87274-050-6