Лумінізм — Вікіпедія
Лумінізм (нід. Luminisme) — це пізній імпресіонізм або неоімпресіонізм в живописі. Лумінізм з імпресіонізмом розділяє акцент на ефектах світла. Лумінізм передував імпресіонізму, і художники, які писали в стилі лумінізм, не перебували під впливом імпресіонізму.
Люмінізмом називається напрямок в постімпресіонізмі, в якому особлива увага приділяється відображенню світлових ефектів. Одним з головних представників цієї течії можна назвати бельгійського художника Еміля Клауса, а також його учнів Густава де Кошториса, Фріца ван дер Берге, Женні Монтіньї, Жоржа Морро, Анну де Верт, Константа Пермеке та ін. У цій манері виконані також ранні пуантилістські роботи голландців Яна Торопа, Яна Слейтерса, Лео Гестела і Піта Мондріана. Якщо роботи бельгійських художників-люміністів за своїм стилем дуже близькі до французьких імпресіоністів, особливо живопису Клода Моне, то їх голландські колеги в своєму живописі ґрунтувалися насамперед на творах фовістів: Анрі Матісса, Моріса де Вламінка, Андре Дерена. У живописі США протягом XIX століття також існував художній напрям під назвою люмінізм.
Ця стаття не містить посилань на джерела. (грудень 2015) |
![]() | Це незавершена стаття з мистецтва. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |