Музей Коррер — Вікіпедія
Музей Коррер | |
---|---|
італ. Museo Correr | |
45°26′02″ пн. ш. 12°20′13″ сх. д. / 45.433933000027778348° пн. ш. 12.337128000028° сх. д. | |
Тип | художня галерея[1][2] історичний[3] і museum of a public entityd[2] |
Статус спадщини | національна спадщина Італіїd[4] |
Країна | ![]() |
Розташування | ![]() |
Адреса | 30124[4][1] Piazza San Marco 52, 30124 Venezia[1][2] |
Засновник | Teodoro Correrd |
Засновано | 1836 р. |
Відкрито | 1830 |
Оператор | Fondazione Musei Civici di Veneziad |
Фонд | 1856 документ[5] і 1856 документ[3] |
Відвідувачі | 286 454 осіб (2015) 77 009 осіб (2020)[1] 310 458 осіб (2019)[6] 328 205 осіб (2018)[5] 161 365 осіб (2021)[7] 349 729 осіб (2022)[2] |
Сайт | Офіційний сайт |
![]() | |
![]() |
Музей Коррер або Міський музей Коррер (італ. Museo Correr) — музейний заклад міста Венеція.
Він належав до давньої венеційської аристократичної родини, що подарувала Венеції військових генералів, голів магістрату, а католицтву — кардиналів Антонія і Григорія Коррер і папу римського Григорія XII.
Теодоро Коррер (1750–1830) носив ім'я одного з покровителів Венеції і сам став покровителем і рятівником мистецтва Венеції. Коли Венецію захопили війська Наполеона Бонапарта, державний діяч Теодоро Коррер зробив усе можливе, щоб запобігти грабіжницькому вивозу витворів мистецтва з Венеції в Париж. Він брав під свою опіку приватні збірки, скарби венеційських церков і монастирів, купував і обмінював речі задля збереження найбільш коштовного. Не все вдалося, але Венеція завдячує йому багатьма врятованими творами, яких, без рятівних дій Теодоро, лишилося б набагато менше.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0e/Cesare_Vecellio_001.jpg/350px-Cesare_Vecellio_001.jpg)
Після смерті Теодоро Коррер, його колекцію по заповіту отримав муніципалітет Венеції. Збірку описав Вінченцо Лазарі і склав її перший реєстр. Вже тоді, у 1830 р., вона була колекцією мистцьких скарбів. Вона складалася як з картин, так і предметів декоративно-ужиткового мистецтва, де були моделі кораблів-вітрильників, вироби венеційського скла, скульптура різних майстрів, колекція коштовних східних і європейських тканин, порцеляна, антикварні меблі, бібліотека, манускрипти, гравюра, малюнок венеційських майстрів, і, звичайно ж, живопис.
У 1836 р. венеційський магістрат відкрив музей Коррер. але формування колекцій продовжилось. Його доповнили дарунки і передачі картин і фресок з інших венеційських церков і монастирів, театральні старожитності, меблі, малюнки, зразки стародавньої зброї, монети, медалі і печатки, бібліотека колишнього монастиря оо. театинців.
- Джованні Белліні, Мадонна з немовлям, 1470–1475
- Вітторе Карпаччо, Дві нудьгуючі венціанки, 1490
- Джентілє Белліні, портрет дожа Джованні Моченіго, 1480
Вже в XIX столітті музей потребував розширення для своїх різноманітних збірок і виставок. Міська комуна Венеції йшла на зустріч вимогам музею, розуміючи користь місту і музею від туризму. Ще в 19 ст. муніципалітет придбав будівлю Фондако-дей-Турки на Гранд-каналі, яке передав музею у 1880 році.
У 1922 році місто отримало у власність будівлю Нових прокурацій. Там розмістили живолис, запасники. В палаццо Реццоніко перевели матеріали по XVIII століттю.
З 1953 році Будинок драматурга Гольдоні перетворили на театральний музей у складі музею Коррер. А на осторові Мурано створили музей скла (Венеція).
До складу музею входить і Музей Рісорджименто — історичні документи Венеції від року зникнення республіки до об'єднання Італії в єдину державу в XIX ст. Все це філії музею Коррер.
- Театральна декорація до опери «Лючія де Лямермур»
- Композитор Клаудіо Монтеверді
- Зала театру Ла Феніче в Венеції, 1837 рік.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/3f/Bartolomeo_Nazari_-_Portrait_of_Doge_Vincenzo_Querini_-_WGA16471.jpg/200px-Bartolomeo_Nazari_-_Portrait_of_Doge_Vincenzo_Querini_-_WGA16471.jpg)
Визначних творів мистецтва не так багато. Частина їх давно покинула межі Венеції. Частина шедеврів передана Галереї художньої Академії, бо вони потрібні для навчального процесу. Тому в музеї Коррер нема, наприклад, картин Джорджоне чи Франческо Гварді. Їх треба дивитись в інших музеях Венеції і світу. В збірці переважають портрети, ведута XVIII століття, релігійні образа.
Але прихильників історії і мистецтва задовольнять багаті колекції театральних старожитностей, декоративно-ужиткового мистецтва тощо. Свої невеликі перваги має й картинна галерея в палаці Реццоніко чи в Нових прокураціях, де зберігаються картини Антонелло да Мессіна, Козімо Тура, * ,Джованні Белліні, Вітторе Карпаччо, Алессандро Варотарі, Лоренцо Венеціано, Бартоломео Віваріні, Альвізе Віваріні, а також скульптура XIV-XV століть і фрески.
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Музей Коррер
- Офіційний сайт музею Коррер [Архівовано 14 вересня 2010 у Wayback Machine.]
- Thorsten Droste: Venedig — DuMont Kunst-Reiseführer; DuMont Buchverlag, Köln 1996, ISBN 3-7701-3582-2, S. 313.
- Touring Club Italiano-La Biblioteca di Repubblica, L'Italia: Venezia, Touring editore, 2004.
- ↑ а б в г Indagine sui musei e le istituzioni similari — 2022.
- ↑ а б в г Indagine sui musei e le istituzioni similari — 2024.
- ↑ а б ISTAT ISTAT 2015 survey on museums and similar institutions — 2017.
- ↑ а б в dati.beniculturali.it — 2014.
- ↑ а б Indagine sui musei e le istituzioni similari — 2020.
- ↑ ISTAT Indagine sui musei e le istituzioni similari — 2021.
- ↑ Indagine sui musei e le istituzioni similari — 2023.