Низькорамний трал — Вікіпедія
Низькорамний трал, або трайлер — багатовісний колісний причіп або напівпричіп особливої конструкції, призначений для перевезення автомобільними шляхами (як правило, магістралями) важких і великогабаритних неподільних вантажів[1][2][3]. Використовується для транспортування спеціальної та військової техніки, зберігаючи її моторесурс і ходову частину, істотно скорочуючи терміни її переміщення на значні відстані і оберігаючи від ушкоджень дорожнє покриття[2].
Залізничним аналогом трейлера є вагон-транспортер.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e9/Globe_Trailers_Lowboy_with_Volvo_A300.jpg/220px-Globe_Trailers_Lowboy_with_Volvo_A300.jpg)
Конструкція тралів, обумовлена специфікою їх застосування, істотно відрізняється від конструкцій причепів більшості інших типів.
Для забезпечення мінімального питомого тиску на дорожнє покриття трали мають велику кількість осей (зазвичай 3-6) і велику кількість коліс на кожній з них (6-8). Рама (шасі) трала розташована низько над поверхнею землі і має ступінчасту форму, на ній розміщується безбортова вантажна платформа з металевим настилом. Для закріплення вантажу на платформі використовуються спеціальні пристосування — бічні регульовані упори, гаки, розтяжки і ланцюги. З метою полегшення вантажно-розвантажувальних робіт деякі трали оснащуються додатковим обладнанням — відкидними містками-трапами, тяговими лебідками тощо, а конструкція окремих з них дозволяє за допомогою гідравлічних приводів опускати на землю всю платформу або один з її кінців[1][2][3].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ef/Parow%C3%B3z_na_lawecie.jpg/220px-Parow%C3%B3z_na_lawecie.jpg)
Довжина тралів зазвичай досягає 10-12 метрів. Найпоширеніші трали вантажопідйомністю 20-60 т при власній масі 8-14 т і кількості осей, що дорівнює 2-3. Рідше застосовуються великовантажні трали масою до 30 т і вантажопідйомністю 80-90 т. В окремих випадках для перевезення особливо великовагових і великих вантажів (трансформаторів великої потужності, деталей генераторів, турбін гідроелектростанцій тощо) використовуються трали вантажопідйомністю 100 т і більше. Максимальна швидкість пересування, на яку розраховані сучасні трали, становить 45-50 км/год[1][2][3].
Трали тягнуть потужні тягачі (або, в разі особливо важких вантажів, кілька тягачів, об'єднаних в автопоїзд)[2].
Найпоширеніші класифікації низькорамних тралів:
- за вантажопідйомністю:
- легкі (вантажопідйомність до 20-25 тонн);
- середні (вантажопідйомність від 20-25 до 40-45 тонн);
- важкі (вантажопідйомність від 45 до 100-110 тонн).
- надважкі модулі, платформами (вантажопідйомність понад 100-110 тонн). Використовуються для транспортування неподільних спецвантажів (кораблі, космічні ракети, будівлі тощо).
- за висотою вантажного майданчика (висота завантаження):
- високорамні (вантажна висота понад 1000 мм);
- низькорамні (вантажна висота близько 850-950 мм);
- зі зниженою вантажною платформою (вантажна висота близько 400-700 мм).
- за типом підвіски:
- пневмо, ресорно-балансувальна (застосовується і на низькорамних, і на високорамних ваговозах);
- пневматична (в основному застосовується на низькорамних ваговозах і ваговозах зі зниженою вантажною платформою);
- гідравлічна (застосовується рідко, в основному на надважких причепах-ваговоза-модулях);
- балансувальна (жорстка безресорна, застосовується рідко, на високорамних ваговозах).
- за кількістю осей: (1-, 2-, 3-, 4-, 5-вісні і т. д.). На високорамних напівпричепах-ваговозах застосовують, як правило, 2 або 3, рідше 4 осі. На низькорамних — від 2 до 7, іноді до 8.
- ↑ а б в Большая советская энциклопедия : [в 30 т.] / гл. ред. А. М. Прохоров. — 3-е изд. — Москва : Советская энциклопедия, 1969—1978.
- ↑ а б в г д Трайлер // «Ташкент» — Ячейка стрелковая / [под общ. ред. А. А. Гречко]. — М. : Военное изд-во М-ва обороны СССР, 1976. — С. 86. — (Советская военная энциклопедия : [в 8 т.] ; 1976—1980, т. 8). (рос.)
- ↑ а б в Трейлер // Политехнический словарь / А. Ю. Ишлинский (гл. ред.) и др. — 3-е изд., перераб. и доп. — Москва : Советская энциклопедия, 1989. — С. 544. — 150000 прим. — ISBN 5-85270-003-7.
- Большая советская энциклопедия : [в 30 т.] / гл. ред. А. М. Прохоров. — 3-е изд. — Москва : Советская энциклопедия, 1969—1978.
- «Ташкент» — Ячейка стрелковая / [под общ. ред. А. А. Гречко]. — М. : Военное изд-во М-ва обороны СССР, 1976. — 690 с. — (Советская военная энциклопедия : [в 8 т.] ; 1976—1980, т. 8). (рос.)
- Политехнический словарь / А. Ю. Ишлинский (гл. ред.) и др. — 3-е изд., перераб. и доп. — Москва : Советская энциклопедия, 1989. — 656 с. — 150000 прим. — ISBN 5-85270-003-7.