Новий палац (Потсдам) — Вікіпедія
Новий палац ( Потсдам ) Neues Palais, Potsdam | ||||
---|---|---|---|---|
![]() | ||||
52°24′04″ пн. ш. 13°00′57″ сх. д. / 52.40111° пн. ш. 13.01583° сх. д.Координати: 52°24′04″ пн. ш. 13°00′57″ сх. д. / 52.40111° пн. ш. 13.01583° сх. д. | ||||
Країна | ![]() | |||
Місто | м. Потсдам | |||
Тип | палац[1] | |||
Тип будівлі | палац | |||
Стиль | бароко | |||
Архітектор | Johann Gottfried Büringd[2] | |||
Засновник | Фрідріх II[1] | |||
Дата заснування | 1763 | |||
Початок будівництва | 1763 р. | |||
Побудовано | 1769 р. | |||
Будівлі: палац, стайні, сад бароко, флігелі палацового двору | ||||
Відомі мешканці | король Фрідріх ІІ | |||
Стан | задовільний | |||
![]() | ||||
![]() |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/54/Neues_Palais_Potsdam_Sanssouci_Luftansicht.jpg/300px-Neues_Palais_Potsdam_Sanssouci_Luftansicht.jpg)
Новий палац (Потсдам) (нім. Neues Palais) - останній з великих палаців доби пізнього бароко 18 століття в Пруссії.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fc/Frederic_II_de_prusse.jpg/200px-Frederic_II_de_prusse.jpg)
Батько Фрідріх-Вільгельм І запам'ятався грубістю, войовичістю, скупістю і неповагою до науковців, хоча Європою вже крокувала доба просвітництва. Так, про геніального німця Лейбніця король відгукувався з неповагою, бо, як казав король, Ґотфрід Вільгельм Лейбніц не здатен навіть стояти на варті. Сина ( кронпринца ) батько тиранив і той навіть зробив спробу втекти за кордон. Кронпринца перехопили і навіть хотіли віддати під трибунал як дезертира, та обійшлося. Бо він мало чим нагадував батька, багато читав, полюбляв французьку літературу, сам писав вірші. Він кохався в музиці, грав на флейті, за що отримав прізвисько - король-флейтист. Саме при його дворі пізніше деякий час працюватиме французький філософ і письменник Вольтер. Але він наслідував батька в войовничості і провів три війни, розширивши зброєю кордони свого королівства.
Король полюбляв бароко і рококо, і не гнався за новомодним класицизмом, який вже підкорював Європу. Тому і Новий палац витримано в стилі пізнього бароко, а більшість його залів - в стилістиці рококо. Проект створив Йоган Готффрід Бьорінг.
Палац почали будувати по закінченню Семирічної війни, а його будівництво мало політичну мету доводити сусідам могутність і велич Пруссії. Для побудови відвели східну частину парку Сан-Сусі. Новий палац не планувався як королівська резиденція, а призначався для свят, для «життя напоказ» та для житла вельможних гостей. Сам Фрідріх ІІ казав, що це палац для вихвалянь. Апартаменти для короля були спроектовані в одному з крил палацу.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4c/NewPalaceSanssouci.jpg/500px-NewPalaceSanssouci.jpg)
Головний фасад Нового палацу простягся на 220 метрів. Будівництво тривало сім років (1763—1769). Побудований переважно з пісковику, а одна його частина - з червоної цегли. Аби колористично фасад набув єдності, весь він розфарбований під червону цеглу. Палац триповерховий, центр акцентували банею з куполом. Баня і купол не мають вікон і є декоративною частиною будівлі, ніяк не пов'язаною з залою, що розташована під ним. Фасад прикрашено великими пілястрами, карнизом і парапетом, рясно уставленим скульптурами, що продовжують візуальні осі пілястр. Палац має бічні павільйони та два крила.
Серед цікавих інтер'єрів палацу на першому поверсі - Грот, простора зала, прикрашена мушлями, особливими блискучими камінцями та битим склом. За припущеннями, взірцями слугували подібні зали в палаці Хет Лоо ( Голландія ) та зала в палаці Цвінґер ( Дрезден, твір архітектора Матеуса Пепельмана 1713 року).
Над Гротом розташований Мармуровий зал, що має висоту двох поверхів і прикрашений кольоровим мармуром. Його стіни оздобили також стінописами на міфологічні сюжети та картинами, а стелю - плафоном (живопис) у 240 метрів квадратних ( художник - Шарль-Амадей-Філіп ван Лоо ) . Цей живопис на стелі зображує богів на Олімпі і є найбільшим на північ від Альп.
У 18 столітті на хвилі поголовного захоплення аристократів порцеляною з'явилися перші зразки рам з порцеляни. Місцем їх виробництва стала Берлінська порцелянова мануфактура. В середині 18 ст. були віднайдені нові поклади каоліну в містечку Штребель. Після випалення порцеляна з каоліну цього родовища мала значно біліший колір, ніж сировина. Вона так сподобалась, що порцеляну тільки вкривали глазур'ю без розфарбовування. На замову короля Фрідріха ІІ з чисто білої порцеляни виготовили декілька рам для дзеркал, що прикрасили кабінет монарха в Новому палаці Потсдама. Рами прикрашені хвилястими візерунками з додачею квітів та білого птаха. Ті ж візерунки були і на стінах жовтого кабінету, створюючи разом єдиний ансамбль у стилі рококо. Усі рами були монолітними й дещо великими за розмірами - від 434 на 91 см до 170 на 108 см. Лише незначна частка цих унікальних виробів потрапила в інші країни. Але широкого використання для рам крихкий матеріал не отримав.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8c/Theater_New_Palace_Potsdam_%28Neues_Palais%29.jpg/200px-Theater_New_Palace_Potsdam_%28Neues_Palais%29.jpg)
У південному крилі палацу розташували театр. Овальна зала має бічну галерею і партер. Головні кольори - червоний і білий, декор - визолочений, зала витримана в стилі рококо. Театр був сословним, але королівської ложі не мав. Належить до найкраще збережених театральних інтер'єрів 18 століття.
Палац має колекцію живопису, що мала втрати під час 2-ї світової війни. Кількість творів відомих майстрів - невелика і поступається за якістю картинам палацу Сан-Сусі.
- Антуан Ватто, Танок
- Мадмуазель Клерон у вигляді Медеї.
- Антуан Пенсе, акторка Бабетта Кокі, 1750 р.
Колишній парадний двір облямований будинками для королівської родини, палацових слуг, приміщенням ферми, кухнею, службовими флігелями. За часів короля Вільгельма ІІ у 1896 р. один з павільйонів був з'єднаний з палацом підземним коридором. На 21 століття ці будівлі віддані університету Потсдама.
- Просвітництво
- Бароко
- Рококо
- Палац Сансусі
- Порцеляна
- Театр
- Мистецтво Німеччини
- Ґотфрід Вільгельм Лейбніц
- Gert Streidt, Klaus Frahm. Potsdam. Die Schlösser und Gärten der Hohenzollern. Könemann Verlagsgesellschaft mbH, Köln 1996. ISBN 3-89508-238-4
- Amtlicher Führer der Stiftung Preußische Schlösser und Gärten Berlin-Brandenburg: Das Neue Palais von Sanssouci. 1. Auflage, Potsdam 2001