Одеський зоопарк — Вікіпедія
![]() Центральний вхід | |
Відкритий | 1922 |
---|---|
Розташування | ![]() |
Координати | 46°28′03″ пн. ш. 30°43′54″ сх. д. / 46.46750° пн. ш. 30.73167° сх. д.Координати: 46°28′03″ пн. ш. 30°43′54″ сх. д. / 46.46750° пн. ш. 30.73167° сх. д. |
Адреса | вул. Новощепний ряд, 25 |
Площа | 5,9 га, експозиційна площа — 3,5 га[1] |
К-сть тварин | 1560 екз.[1] |
К-сть видів | 252[1] |
Відвідувачів на рік | ~ 350 тис. (2010) |
Керівник | Антонін Тілле |
Статус | Загальнодержавного значення |
Вебсайт | http://zoo.od.ua/ |
![]() |
Оде́ський зоопа́рк — науково-дослідна та культурно-освітня установа, яка є об'єктом природно-заповідного фонду України загальнодержавного значення з 1983 року[1]. Дійсний член Української асоціації сприяння зоопаркам та акваріумам[1].
- формування та утримання колекції тварин;
- збереження та відтворення тварин в штучних умовах, в першу чергу зникомих, рідкісних, занесених до Червоної книги України і Міжнародних Червоних списків;
- реінтродукція розведених у неволі тварин у природне середовище;
- проведення науково-дослідних робіт;
- проведення науково-виховної та культурно-освітньої роботи в області екології, охорони природи, етології, зоології, мисливського господарства і тваринництва;
- здійснення різноманітних форм культурного обслуговування, створення належних умов відпочинку населення при збереженні сприятливих умов утримання тварин.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/b/b9/Beizert_G_V.jpg)
Ідея створення зоопарку в Одесі виникла напередодні святкування сторіччя міста, в 1889 р., коли було зроблено креслення і план «Звіринця на Поліцейській вулиці біля обриву», проте втілити в життя цей задум не вдалося.
Наступний крок до створення зоопарку був зроблений в 1914 р. — розроблено проєкт його споруди на теренах ботанічного саду, схвалений Міською думою, але розпочата Перша світова війна та згодом й громадянська, перешкодили цим планам.
І як тільки в 1922 році почалося будівництво зоопарку в Одесі на Приморському бульварі, в районі нижнього саду Воронцовського палацу — тепер парки Стамбульський і Грецький. Ініціатором стала громадська організація «Югоклімат»[1] («Південьклімат»), керівником якої був Генріх Бейзерт[2].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e5/Stambulsky_Park_07.jpg/250px-Stambulsky_Park_07.jpg)
Не зважаючи на велику виконану роботу — споруджувалися гроти для левів, ведмедів і тигрів, басейни для птахів, гора для гірських козлів — в діяльності зоосаду були багато проблем. Це як недостатнє фінансування, так і фактично непридатна територія для задовільного розміщення тварин. Міською владою було ухвалено рішення зоосад закрити, що було зроблено 1928 року[1].
У грудні 1927 р. був оголошений всесоюзний конкурс на проєкт зоопарку в Одесі. Відразу три проєкти було прийнято за основу будівництва майбутнього зоопарку. Будівництво зоопарку по Аркадійській дорозі було розпочато в 1929 р. На вказаній території в Аркадії повним ходом йшли дослідницькі роботи — були виконані ландшафтні роботи, споруджені греблі на головній алеї, приступили до насипання «гір Кавказу». Міська влада планувала ввести частину зоопарку в експлуатацію протягом 1930 р. Товариство «Південклімат» вже зібрало колекцію тварин для майбутнього зоопарку. Але і цей проєкт не був здійснений. Про нього тільки нагадує назва прилеглої вулиці — Зоопаркова. Не зважаючи на всі труднощі, Г. В. Бейзерт продовжував невтомно діяти. У 1933 р. йому доручається керівництво відділенням 4-го держзвіринця на Привозі. Сама установа належала Держцирку, який декілька років розміщував свій звіринець в міському саду, а потім і на території Привозу.
У цей час в Одесі за рішенням міської влади було ліквідовано перший Християнський цвинтар. В кінці 30-х років на території колишнього кладовища з'явився парк Ілліча і зоопарк. Проте єдиним архівним документом, що підтверджує відкриття зоопарку на новому місці по вул. Новощепний ряд, 25 стала доповідь директора зоопарку Г. Бейзерта[2] на виконкомі Іллічівської районної Ради трудящих 16 березня 1945 року, в якому він повідомляв, що «Одеський зоопарк був організований на території Іллічівського парку в 1937 році», причому без бюджетних асигнувань, і «працював на госпрозрахунку». Відкриття зоопарку для відвідувачів відбулося в 1938 р.[1] На цьому місці, в центрі міста, поряд з відомим ринком «Привоз» зоопарк знаходиться й по сьогоднішній день.
У 1992 році відповідно до Закону України зоопарк отримав статус заповідної території загальнодержавного значення й увійшов до складу природно-заповідного фонду України.
2007 року зоопарк відвідало понад 346 тисяч людей[1].
Навесні 2020-го року зоопарк було закрито через пандемію коронавірусу. Незважаючи на те, що карантин не було закінчено, 15 травня зоопарк поновив роботу[3].
Колекція тварин Одеського зоопарку включає 252 види тварин і налічує 1560 екземплярів[1]. Серед них 94 види риб, 7 видів амфібій, 39 видів рептилій, 78 види птахів, 33 види ссавців[1].
В Одеському зоопарку містяться рідкісні тварини, занесені в Червоний список Міжнародного Союзу Охорони Природи (МСОП), Європейський Червоний список і Червону книгу України, — всього понад 60 видів. Багато хто з них успішно розмножується. Це знамениті індійські слони, далекосхідні леопарди, коні Пржевальського, туркменські кулани, європейські муфлони, павіани-гамадрили, бурі ведмеді, степові журавлі, соколи-балобани, пугачі та багато інших.
Наукова спеціалізація зоопарку: «Рідкісні та зникомі тваринні півдня України». У ньому створений єдиний в Україні розплідник по утриманню та розведенню хижих птахів і сов.
Володіння дикими тваринами визначає унікальність зоопарків. Саме зоопарки є місцями порятунку рідкісних і зникомих видів тварин — адже у наш час високих технологій і загальної комп'ютеризації люди все менше місця залишають дикій природі та тваринам.
Одеський зоопарк — єдиний в Україні, де успішно розмножуються індійські слони. Так, в 1992 народилося перше слоненя Фантик, який став артистом європейського цирку-шапіто[fr]. Він був вигодований штучно своєю прийомною матір'ю — завідувачкою секції хижих та хоботних тварин Л. Н. Поповою. В липні 1998 року народилась дівчинка-слоненя, вагою близько 90 кг, її назвали Тенді, зараз вона мешкає в Харківському зоопарку. 17 жовтня 2004 з'явилось на світ третє слоненя, якого назвали Дюк.
2 роки поспіль в Одеському зоопарку народжується потомство у рідкісних тварин — амурських леопардів чи барсів. Вони мешкають на Далекому Сході. Амурський леопард є однією з найкрасивіших і рідкісніших кішок світової фауни. У природі цих тварин залишилося не більше 40 осіб, і вони знаходяться під захистом Міжнародного Союзу Охорони Природи.
Одеський зоопарк — не тільки центр збереження і розведення диких тварин. Особлива увага тут приділяється питанням освіти, екологічної освіти молоді. Для дітей і школярів співробітниками зоопарку регулярно проводяться екологічні свята, що стали вже традиційними та улюбленими дітворою.
- Різдвяні колядки — 9 січня;
- Всесвітній день водно-болотних угідь — перша неділя лютого;
- Весняний фестиваль птахів — остання неділя березня;
- Зооюморина — 1 квітня;
- Свято цвітіння — друга неділя травня;
- Міжнародний день захисту дітей — 1 червня;
- Всесвітній день збереження природи — 5 червня;
- Свято малюків зоопарку — 28 червня;
- День незалежності — 24 серпня;
- День знань — 1 вересня;
- День міста — 2 вересня;
- День зоопарку — друга неділя вересня;
- День захисту тварин — перша неділя жовтня;
- Осінній фестиваль птахів — друга неділя жовтня;
- Зиновій-синичник — друга неділя листопада.
- катання на поні, верблюдах, ламах;
- екскурсійне обслуговування;
- дитячі майданчики та каруселі;
- виставка комах;
- харчування.
- Зоопарк працює без вихідних
- влітку з 9.00 до 20.00
- узимку з 9.00 до 17.00
- Фламінго
(Phoenicopterus roseus) - Чепура велика
(Egretta alba) - Журавель степовий
(Anthropoides virgo) - Гриф чорний
(Aegypius monachus) - Лама
(Lama glama) - Патагонська мара
(Dolichotis patagonum) - Зубр
(Bison bonasus) - Баклан великий
(Phalacrocorax carbo)
- ↑ а б в г д е ж и к л м Екологічна енциклопедія: У 3 т. / Редколегія: А. В. Толстоухов (головний редактор) та інші. Т. Т. 3 (О—Я). ТОВ «Центр екологічної освіти та інформації». 2008. с. 14. ISBN 978-966-8670-54-1.
- ↑ а б Бейзерт Генріх Володимирович. odessa-memory.info. Процитовано 29 серпня 2023.
- ↑ Одеса всупереч карантину відновлює роботу зоопарку. РБК-Украина (рос.). Процитовано 14 травня 2020.