Пластилінова ворона — Вікіпедія
Пластилінова ворона![]() | |
---|---|
рос. Пластилиновая ворона | |
![]() | |
Жанр | Мальована анімація, пластилінова анімація |
Режисер | Олександр Татарський |
Сценарист | Олександр Татарський |
Оператор | Ернст Гаман |
Композитор | Григорій Гладков |
Кінокомпанія | Творче об'єднання «Екран» |
Дистриб'ютор | Творче об'єднання «Екран» |
Тривалість | 8 хв 57 сек |
Мова | російська |
Країна | ![]() |
Рік | 1981 |
Дата виходу | 6 серпня |
IMDb | ID 0219251 |
«Пластилінова ворона» — мультиплікаційний фільм 1981 року Олександра Татарського, його перша офіційна режисерська робота. Мультфільм включав три сюжети за віршами Олександра Кушнера «Про картини», Овсія Дріза «Гра» й Едуарда Успенського «А може, а може…»[1].
Свій перший особистий мультфільм молодому режисерові Татарському було дозволено створити як виняток за допомогу столичному московському телебаченню в розробці анімаційних заставок для Олімпіади в Москві 1980 року[2].
Частини «Про картини» і «Гра» становлять собою анімовані малюнки дітей мультстудії Центрального республіканського палацу піонерів м. Києва[3], а частина «А може, а може…» виконана технікою пластилінової анімації. Також усі частини містять фото- та відеовставки.
Мультфільм у пісенній формі розповідає про жанри картинного живопису: пейзаж, натюрморт і портрет.
Ця частина мультфільму розповідає про дитячу гру[ru] з періодичним розплющенням і заплющенням очей. Усяк раз, розплющуючи очі, оповідач вражається якими-небудь новими побаченими деталями.
Пародія на байку Крилова «Ворона і Лисиця». Мультфільм розповідає про оповідача, який забув сюжет байки і намагається згадати його за ходом розповіді. Так, замість ворони з'являються то собака, то корова (й одного разу навіть бегемот), а замість лисиці — спочатку страус, а потім двірник. Спотворивши сюжет байки, оповідачі спотворили і її мораль:
(рос.) | (укр.) | |||||||||||||||
Не стойте и не прыгайте, Не пойте, не пляшите Там, где идёт строительство Или подвешен груз. | Не стійте і не стрибайте, Не співайте, не танцюйте Там, де йде будівництво Або підвішений вантаж. |
Також тут звучить «Футбольний марш» (00:07).
- Пісня третьої частини мультфільму спочатку мала звучати звичайним темпом, проте під час запису Татарський не простежив хронометраж звуку, через що замість необхідних 5 хвилин для створеної анімації вийшло 8 хвилин. Режисер не знав, як бути; поки не мали рішення, записали і голоси. У монтажній Татарський випадково почув, як відновлювався грамофонний запис виступу Леніна: швидкість звучання була то швидше, то повільніше. Режисер поцікавився у реставратора, як це виходить. Технологія була проста: на тонвал котушкового магнітофону намотувалася ізоляційна стрічка, через що плівка подавалася на відтворювальну головку швидше, і темп звучання також прискорювався. Зрозумівши, що це може бути вирішення ситуації, Олександр Татарський, заплативши реставраторові 70 рублів, стиснув 8-хвилинний запис до необхідних 5 хвилин, унаслідок чого пісня придбала своє відоме «мультяшне» звучання[4].
- Леонід Бронєвой (разом із Олексою Павловим) заспівав у другій частині мультфільму («Гра») пісню «Заплющувати і розплющувати очі».
- Основна частина мелодії в третій частині мультфільму («А може, а може…») — злегка змінений куплет ірландської народної пісні «Whiskey in the Jar», «бридж» у її середній частині («Аж тут лисиця бігла, а може, і не бігла…»[5]) — цитата пісні Джорджа Харрісона «My Sweet Lord»[ru]. Мелодія також була використана в пісеньці молодшого міністра до х/ф «Казки старого чарівника».
режисер | Олександр Татарський |
сценарист | Олександр Татарський |
художник-постановник | Ігор Ковальов |
художники | Олена Косарєва, Олександр Татарський, Олександр Распопов |
оператор | Ернст Гаман |
директор | Лідія Варенцова |
композитор | Григорій Гладков |
звукооператор | Неллі Кудріна |
редактор | Валерія Коновалова |
ролі озвучували | Григорій Гладков (Про картини), Альоша Павлов і Леонід Бронєвой (Гра), Лев Шимелов і Олександр Левенбук (А може, а може…) |
монтажник | Любов Георгієва |
тексти пісень (віршів) | Олександр Кушнер («Про картини»), Овсій Дріз («Гра»), Едуард Успенський («А може, а може…») |
Після того як зйомку фільму було завершено, державна цензура його одразу ж заборонила, визнавши його «ідеологічно безідейним». Врятували картину Ксенія Марініна й Ельдар Рязанов, які показали наперекір цензорам «Ворону» в одному з випусків «Кінопанорами».[6]
- Фільм «Пластилінова ворона» отримав понад 25 призів[7]
- «Гран-прі» на Всесоюзному фестивалі телефільмів, 1981;
- Диплом МКФ в Габрово, Болгарія, 1983 та ін.
- Усі три частини мультфільму об'єднує один другорядний персонаж — старенька бабуся з вибивачкою для килимів.
- На створення мультфільму пішло близько 800 кг радянського пластиліну, який через бляклі кольори довелося розфарбовувати фарбами.
- Едуард Успенський в одному з телеінтерв'ю сказав, що текст про «А може, то ворона…»[8] він написав всього за півгодини.
- Олександр Татарський спочатку хотів зробити мультфільм за віршем Успенського «Жило собі слоненя»[9], побудованим за принципом плутанини («Одне смішне слоненя, // А може, не слоненя, // А може, порося, // А може, крокодил…»[10]), напрочуд підходить для втілення у пластиліні. Однак мультфільм за цим віршем уже був відзнятий Борисом Ардовим. І тоді Успенський почав імпровізувати, дійсно придумавши нову версію «пластичної» казки протягом того часу, що потрібен був для її запису.
- ↑ Сергей Капков. Александр Татарский // [1] / Арсений Мещеряков, Ирина Остаркова. — Интеррос, 2006. — ISBN 5-91105-007-2. Архівовано з джерела 31 серпня 2007
- ↑ Татарский А. М. — chtoby-pomnili.com [Архівовано 2016-03-05 у Wayback Machine.](рос.)
- ↑ Згідно титрів у мультфільмі.
- ↑ Открытие памятника Пластилиновой Вороне и Всемирный День Мультфильмов в Санкт-Петербурге! [Архівовано 6 жовтня 2014 у Wayback Machine.]Пресс-релиз multivision.ru,
- ↑ рос. Но тут лиса бежала, а может, не бежала
- ↑ Пятачок в прошлом был сарделькой, а Шапокляк — тещей художника (рос.) . Комсомольская правда. 12 січня 2006. Архів оригіналу за 9 лютого 2012. Процитовано 11 грудня 2009Истории о том, как создавались известные мультфильмы
- ↑ Александр Татарский Биография Призы
- ↑ рос. А может быть ворона
- ↑ рос. Жил-был слоненок
- ↑ рос. Один смешной слоненок,//А может, не слоненок,//А может, поросенок,//А может, крокодил
- «Пластилінова ворона» на YouTube
- «Пластилінова ворона» на сайті «Аніматор.ру» (рос.)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fa/Wikiquote-logo.svg/25px-Wikiquote-logo.svg.png)