Порхов — Вікіпедія
місто Порхов | ||||
---|---|---|---|---|
| ||||
![]() | ||||
Країна | ![]() | |||
Суб'єкт Російської Федерації | Псковська область | |||
Муніципальний район | Порховський район | |||
Поселення | Порховське міське поселення | |||
Код ЗКАТУ: | 58247501000 | |||
Код ЗКТМО: | 58647101001 | |||
Основні дані | ||||
Населення | 8347 | |||
Поштові індекси | 182620 | |||
Телефонний код | +7 81134 | |||
Географічні координати: | 57°46′00″ пн. ш. 29°33′00″ сх. д. / 57.7666666666947747899030219° пн. ш. 29.5500000000277793787972769° сх. д.Координати: 57°46′00″ пн. ш. 29°33′00″ сх. д. / 57.7666666666947747899030219° пн. ш. 29.5500000000277793787972769° сх. д. | |||
Вебсторінка | porhov.h10.ru | |||
Мапа | ||||
| ||||
|
Порхов (рос. Порхов) — місто в Росії, адміністративний центр Порховського району Псковської області. Складає муніципальне утворення Порхов зі статусом міського поселення, в межах міста.
Населення — 8347 осіб (2020).
Місто розташоване на Шелонській низовині, на річці Шелонь (басейн озера Ільмень), за 3 км від однойменної залізничної станції та за 88 км на схід від Пскова.
Походження назви міста пояснюють по-різному. Деякі автори вважають, що воно утворене від д.-рус. порхъ (не в значенні «порох» як вибухова речовина, яку на Русі в часи заснування міста ще не знали, а в значенні «пил, прах»)[1]. Цю версію підкріплює переказ, за яким засновник Порхова, новгородський князь Олександр Ярославич, вибрав для будівництва фортеці на березі Шелони місце, де в повітрі стояв вапняковий пил)[2].
Інші автори вважають, що слово порх' (або парохъ') мало також значення «білий камінь» (тобто Вапняк, що видобувається в околицях міста)[3]. Є також думка, що назва міста походить від особистого імені Порхов як прикметник з суфіксом -ов [4].
Засноване місто Порхов в 1239 році як дерев'яна фортеця . Місто заснував новгородський князь Олександр Ярославич, згодом прозваний Олександром Невським, в ході створення системи фортець на річці Шелонь з метою захисту південно-західних підступів до Новгороду[4][5]: «князь Олександр з новгородці зрубай городці на Шелоні»[6] Перша згадка про Порхов у літописних джерелах відноситься до 1346 року[7]. Цього року дерев'яно-земляна фортеця, розташована на правому березі Шелони у місця впадання річки Дубенки, витримала облогу війська литовського князя Ольгерда.
У 1387 році новгородцями Іваном Федоровичем і Фатіаном Єсіфовичем були побудовані стіни і башти нової, вже кам'яної, фортеці. В 1428 році литовський князь Вітовт почав похід на Новгородську землю і вісім днів облягав Порхов, причому в ході облоги інтенсивно використовувалася артилерія. Зняв він облогу лише тоді, коли жителі міста пообіцяли сплатити князю 5000 рублів. Порховська фортеця, сильно постраждала в ході облоги, в 1430 році і була реконструйована[8].
До 1478 року а Порховська фортеця залишалася в складі Новгородської республіки і служила її важливим стратегічним пунктом на кордоні з Великим князівством Литовським. Після приєднання в 1478 році території Новгородської республіки до Великого князівства Московського Порхов вважався однією з 12 головних фортець Московії; в цей час за межами фортеці виникають посади[4][9].
В Порхові діє ряд промислових підприємств :
- Маслосироробний завод
- Свинарський комплекс
- Давньоруська фортеця Порхов з чотирма вежами і церквою Св. Миколая всередині. Функціонує як музей.
- Стіна Порховської фортеці
- Порховсьска фортеця: Микільські вежі і церква
- Порховська фортеця: Середня вежа
В Порхове, на відміну від великих міст, кілька православних церков збереглися в своєму природному оточенні:
- Діюча Церква Святителя і Чудотворця Миколая в Порховській фортеці (побудована в 1412 р перебудована в 1777 р);
- Діюча Церква Святого пророка, Предтечі і Хрестителя Господнього Іоанна на міському кладовищі (1804 р.);
- Церква ікони Божої матері «Всіх скорботних Радості» (1864 р .; закрита після 1917 р);
- Церква Преображення Господнього, або Спасо-Преображенська церква (1670 р .; існуюча нині будівля побудована в 1772 р);
- Церква Різдва Пресвятої Богородиці (побудована в першій половині XIV століття, перебудована в XVIII столітті; закрита в роки радянської влади, пізніше повернута віруючим, але вимагає великого ремонту).
- Церква Різдва Богородиці
- Церковь Преображення Господнього
- Халатов Віктор Михайлович (1901—1969) — український актор.
- ↑ Городское поселение Порхов. Порховский музей. Процитовано 3 грудня 2014.
- ↑ Легенды города Порхова. Порховский музей. Архів оригіналу за 18 грудня 2014. Процитовано 3 грудня 2014.
- ↑ Порхов: экономика, достопримечательности, история. Сайт www.Travellers.ru. Процитовано 3 грудня 2014.
- ↑ а б в Порхов (Псковская область). Народная энциклопедия «Мой город». Процитовано 3 грудня 2014.
- ↑ Застава на Шелоні
- ↑ Новгородская Первая летопись старшего и младшего изводов. М.; Л., 1950. — С. 77.
- ↑ СССР. Административно-территориальное деление союзных республик на 1 января 1980 года / Сост. В. А. Дударев, Н. А. Евсеева. — М. : Известия, 1980. — 702 с.
- ↑ История Порхова. Сайт Ruskompas.ru . Процитовано 18 грудня 2014.
- ↑ Порхов (Псковская область). Letopisi.org (рос.). Архів оригіналу за 29 вересня 2014. Процитовано 3 грудня 2014.