Права, за якими судиться малоросійський народ — Вікіпедія
«Права́, за яки́ми су́диться малоросі́йський наро́д» («Права, по которымъ судится малороссійскій народъ», повна назва в оригіналі: «Права, по которым судится малороссийский народ, Высочайшим всепресветлейшия, державнейшия Великия Государыни Императрицы Елисавет Петровны, Самодержицы Всероссийския, Ее императорского священнейшего Величества повелением, из трех книг, а именно: Статута литовского, Зерцала Саксонского и приложенных при том двух прав, такожде из книги Порядка, по переводе из полского и латинского языков на российский диалект в едину книгу сведенные, в граде Глухове, лета от рождества Христова 1743 года») — проєкт зводу законів Гетьманщини XVIII століття, що не отримав офіційного схвалення від російських монархів, але фактично застосовувався на Лівобережній Україні.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1d/%D0%9F%D1%80%D0%B0%D0%B2%D0%B0%2C_%D0%BF%D0%BE_%D0%BA%D0%BE%D1%82%D0%BE%D1%80%D1%8B%D0%BC_%D1%81%D1%83%D0%B4%D0%B8%D1%82%D1%81%D1%8F_%D0%BC%D0%B0%D0%BB%D0%BE%D1%80%D0%BE%D1%81%D1%81%D1%96%D0%B9%D1%81%D0%BA%D1%96%D0%B9_%D0%BD%D0%B0%D1%80%D0%BE%D0%B4%D1%8A.pdf/page1-200px-%D0%9F%D1%80%D0%B0%D0%B2%D0%B0%2C_%D0%BF%D0%BE_%D0%BA%D0%BE%D1%82%D0%BE%D1%80%D1%8B%D0%BC_%D1%81%D1%83%D0%B4%D0%B8%D1%82%D1%81%D1%8F_%D0%BC%D0%B0%D0%BB%D0%BE%D1%80%D0%BE%D1%81%D1%81%D1%96%D0%B9%D1%81%D0%BA%D1%96%D0%B9_%D0%BD%D0%B0%D1%80%D0%BE%D0%B4%D1%8A.pdf.jpg)
Збірку складено з метою кодифікації правових норм різного походження, що діяли на Лівобережній Україні після її приєднання до Росії і нерідко суперечили одна одній.
Кодифікація законодавства мало наблизити ці норми до російських правових норм. За царським указом від 28 серпня (9 вересня) 1728 р. було утворено спеціальну кодифікаційну комісію з місцеперебуванням у Глухові. Її очолювали генеральний суддя Іван Владиславович Бороздна (? — 1740). А з 1740 року — генеральний обозний Яків Юхимович Лизогуб (1675—1749).[1]
Комісія, що працювала над «Правами», спочатку налічувала 12, а пізніше — 18 чоловік. Її склад протягом багаторічної праці не раз змінювався. У 1734—1735 роках члени комісії працювали у Москві, у 1736—1738 роках — у Глухові. До комісії входили українські правознавці — представники української шляхти, верхівки козацької старшини, вищого духівництва, що працювали над «Правами» до 1766 р. Серед них — Василь Стефанович, генеральний осавул Валькевич Петро Васильович (бл. 1687—1758), Яків Величківський та інші.
В результаті 15-річної роботи правників представлення відбулось 8 (19) липня 1743 р. в м. Глухові (тепер Сумська обл.). Члени кодифікаційної комісії на пленумі, скликаному Генеральною військовою канцелярією, підписали проєкт Кодексу під назвою «Права, за якими судиться малоросійський народ»[2][3].
«Права, за якими судиться малоросійський народ» 1743 р. мали чітку структуру і складалися з 30 глав, які поділялися на 532 артикули і 1607 пунктів. Кодекс містив норми адміністративного, цивільного, торгового, кримінального і процесуального права. За високою юридичною технікою «Права…» є однією з найцінніших пам'яток української правової культури XVIII ст. Хоч Кодекс і не набув офіційної чинності, п'ятнадцятирічна праця українських правників мала позитивний вплив на подальший розвиток українського правознавства. Повнотою та чіткістю викладу норм закону й абстрактних правових дефініцій, досконалою юридичною термінологією Кодекс був досконаліший від існуючих тоді правних книг[cs]. По ньому вивчали українське право і використовували його як авторитетний юридичний підручник — коментар до Статуту Великого князівства Литовського і магдебурзького права цілі покоління українських правників.
Джерелами «Прав» були Литовські Статути, «Хелминське право», «Саксонське зерцало», а також українське звичаєве право й судова практика, російське законодавство. Кодифікатори додали й ряд нових норм. Проєкт цієї збірки у 1744 р. було подано до сенату, звідти через 12 років його повернули комісії для перегляду.
Роботу над проєктом не було завершено у зв'язку з тим, що в другій половині XVIII століття, після скасування залишків автономії України, на неї було поширено загальноросійське законодавство.
Складений проєкт Кодексу не отримав офіційного затвердження в Сенаті. Основною причиною не затвердження «Прав» було те, що вони відображали деяку відмінність українського законодавства і суперечили політиці російського уряду.
«Права» вперше опубліковано 1879 під редакцією Олександра Федоровича Кістяківського за копією, оригінал виявив литовський радянський історик В. Рауделюнас.
- Екстракт малоросійських прав
- Козацьке звичаєве право
- Книга Статут та інші права малоросійські
- Екстракт із указів, інструкцій та установлень (1786)
- Статут Великого князівства Литовського 1588 р.
- ↑ Бойко І. Про цивільне право Гетьманщини за Кодексом 1743 року // Право України. — 1999. — № 3. — С. 88 — 90.
- ↑ Звід законів, що постав у Глухові. ГЛУХІВ.INFO (рос.). Процитовано 6 серпня 2023.
- ↑ Глухів), Андрій Гриценко, доктор педагогічних наук, доцент (м. Гриценко Андрій. Звід законів, що постав у Глухові. history.sumy.ua (uk-ua) . Процитовано 6 серпня 2023.
- Кистяковскій Александръ Ѳедоровичъ. Права, по которым судится малороссійскій народъ. — Кіевъ : Университетская типографія (І.І. Завадскаго), 1879. — 1063 с.
- Слабченко М. Є. Ескізи з історії «Прав, за которыми судится малороссийский народ» / М. Є. Слабченко // Ювілейний зб. на пошану акад. Д. І. Багалія з нагоди 70-ї річниці життя та 50-х роковин наук. діяльності, 1927.
- Василенко М. «Права, по которым судится малороссийский народ», як джерело до історії державного права України XVIII віку // Ювілейний збірник на пошану академика Михайла Сергієвича Грушевського з нагоди шістьдесятої річниці життя та сорокових роковин наукової діяльности. — Київ, 1928. — Т. І.
- Яковлів А. Український кодекс 1743 року «Права, по которым судится малороссійскій народ»: його історія джерела та систематичний виклад змісту. — Мюнхен: Заграва, 1949. — 210 с. (Записки НТШ / Праці іст.- філософ. секції; т.159).
- Права, за якими судиться малоросійський народ 1743 / Упорядник та автор нарису К. А. Вислобоков; за ред. Ю. С. Шемшученка. — К., 1997. — 547 с.
- Права, по которым судится малороссийский народ. 1743. — 969 с.
- Бойко І. Й. Цивільне право Гетьманщини за Кодексом 1743 року: дис. … канд. юрид. наук : 12.00.01 / Бойко Ігор Йосипович. — Л., 1999. — 192 с.
- Кульчицький В. С. Кодекс Українського права 1743 р. // Право України. — 1994. — № 9. — С.28–29.
- Макаренко А. Причини створення кодексу Гетьманщини 1743 року // Право України. — 1997. — № 12. — С. 106—108.
- Жолковський К. Е. «Права, за якими судиться малоросійський народ» // Юридична енциклопедія: В 6 т. / Редкол.: Ю. С. Шемшученко (голова редкол.) та ін. — К.: «Українська енциклопедія», 1998. — Т. 4: Н — П. — 2002. — С. 708—710.
- Шандра В. С. Права, по которым судится малороссийский народ // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2011. — Т. 8 : Па — Прик. — С. 474. — ISBN 978-966-00-1142-7.
- Дмитришин Ю. Хелмінське право як джерело «Прав, за якими судиться малоросійський народ» 1743 р.// Вісник Львівського університету. Серія юридична. 2012. Випуск 56. С. 103—110.[недоступне посилання з квітня 2019]
- Мищак І. М. Спадкове право за «Правами, за якими судиться малоросійський народ» (1743 р.) // Юридична Україна. — 2009. — № 1. — С. 9 — 14.
- Марисюк К. Майнові покарання за Правами, за якими судиться малоросійський народ 1743 р. // Вісник Львів. ун-ту. Серія юрид. — 2011. — Вип. 52. — С. 77–85.
- Омельчук В. В. Участь духовенства у кодифікації судочинства Гетьманату першої половини XVIII ст. // Наукові записки Інституту законодавства Верховної Ради України. 6/2017.
- Блажівська О. Є. Новели речового, зобов'язального та спадкового права в Правах, за якими судиться малоросійський народ // Наукові записки Інституту законодавства Верховної Ради України. 2014. № 1. С. 25–30.
- Гринюк Р., Кіндюк Б. «Права, за якими судиться малоросійський народ» 1743 р.: особливості побудови та кількісні показники // Вісник КНУ імені Тараса Шевченка. Юридичні науки. Випуск 3 (114). — 2020.
- Марисюк К. Б. Головщина як вид майнових покарань у Правах, за якими судиться малоросійський народ 1743 р. // Правова держава. - 2011. - № 13. - С. 9-12.
- Марисюк К. Майнові покарання за Правами, за якими судиться малоросійський народ 1743 р. // Вісник Львівського університету. Серія юридична. Львів, 2011. Вип. 52. С. 77–85.
- Марисюк К. Б. Нав’язка як вид майнового покарання за Литовськими статутами // Науковий вісник Львівського державного університету внутрішніх справ. 2010. № 3. С. 30–36. Електронний ресурс: http://www.nbuv.gov.ua/portal/Soc_Gum/Nvlduvs/2010_3/mkbzls.pdf
- Бойко І. Й. Права, за якими судиться малоросійський народ // Велика українська енциклопедія (дата звернення: 28.10.2022).
- Права, за якими судиться малоросійський народ // Мала енциклопедія етнодержавознавства / Інститут держави і права ім. В. М. Корецького НАН України, Упорядник Ю. І. Римаренко [та ін.]. — Київ: Генеза, : Довіра, 1996. — 942 с. — С. 223.
- Марко Роберт Стех. Очима культури. — № 57. Історія права в Україні
- До 270-ї річниці створення українського кодексу «Прав, за якими судиться малоросійський народ» // сайт ЦДІАК України.