Стівен Кенні — Вікіпедія
![]() | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
![]() | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
Кенні керує командою ФК «Дандолк» проти «Зеніта» у 2016 році | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
Особисті дані | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Повне ім'я | Стівен Кенні[1] | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
Народження | 30 жовтня 1971 (52 роки) | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
Дублін, Ірландія | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
Громадянство | ![]() | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
Юнацькі клуби | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
Бельведері «Сент-Патрікс Атлетік» | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
Професіональні клуби* | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
| |||||||||||||||||||||||||||||||||||
Тренерська діяльність** | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
| |||||||||||||||||||||||||||||||||||
* Ігри та голи за професіональні клуби | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
** Тільки на посаді головного тренера. | |||||||||||||||||||||||||||||||||||
Стівен Кенні (30 жовтня 1971) — ірландський футбольний тренер і колишній гравець, який останнім часом очолював національну збірну Ірландії. Раніше він очолював «Лонгфорд Таун», «Богеміанс», «Деррі Сіті», «Данфермлайн Атлетик», «Шемрок Роверс», «Дандолк» і молодіжною збірну Ірландії U21. Він є одним із найуспішніших тренерів національної ліги Ірландії, вигравши вісім трофеїв із «Дандолком».[2]
Кенні виріс у Таллахті і прожив там перші 18 років свого життя.[3] Він відвідував національну школу для хлопчиків Богоматері Лорето та громадську школу Олд Баун.[4] Наприкінці 1990-х Кенні керував успішним бізнесом з виробництва м'яса, перш ніж повністю зайнятися футбольним менеджментом.[5]
Протягом своєї ігрової кар'єри Кенні провів два роки в «Бельведері», бувши школярем, перш ніж підписати контракт з «Сент-Патрікс Атлетік». Не зігравши жодного разу, він потім перейшов у «Хоум Фарм», зігравши лише чотири гри в першому дивізіоні Ліги Ірландії, дебютувавши в Лізі Ірландії 13 березня 1994 року.
Кенні розпочав свою тренерську кар'єру в «Сент-Патрікс Атлетик», коли очолив дублінську команду до 21 року в Атлетік Юніон Лізі, привівши команду до перемоги в чемпіонаті на своїй першій посаді тренера.
Влітку 1998 року Кенні став наймолодшим тренером в історії Національної ліги, коли він очолив «Лонгфорд Таун» у віці 26 років. Він привів «Лонгфорд» до величезного успіху протягом свого трирічного перебування на посаді: команда вперше вийшла до Прем'єр-дивізіону Ліги Ірландії, а згодом дійшли до фіналу Кубка Ірландії 2001 року і пройшла кваліфікацію до Кубка УЄФА 2001—2002.
Богеміан
У грудні 2001 року Кенні залишив клуб «Мідлендс» і став тренером «Богеміанс», очоливши команду на «Дейлімаунт Парк». На той час «Богеміанс» був чемпіоном Ліги Ейркома, вигравши «дубль» попереднього сезону. Однак клуб переживав певну кризу, а наступник колишнього тренера Родді Коллінза Піт Махон мав проблеми після вдалого початку сезону. Вплив Кенні на «Богеміанс» був миттєвим, оскільки команда поступово віддалялася від нижньої частини турнірної таблиці. Того року команда Кенні дійшла до фіналу Кубка Ірландії, де «Дандолк» здобув перемогу над «Богеміанс» з рахунком 2–1.
У сезоні 2002—2003 Кенні вніс деякі зміни в склад першої команди та привів «Богеміанс» до перемоги в Прем'єр-дивізіоні, що забезпечило команді вихід до першого кваліфікаційного раунду Ліги чемпіонів УЄФА 2003–04. Хоча «Богеміанс» не пройшов до другого кваліфікаційного раунду, оновлена команда Кенні відсвяткувала перемогу з рахунком 3–0 над «БАТЕ» (Борисов), рекордсменом за кількістю виграних титулів Прем'єр-ліги Білорусі.
Наступного сезону «Богеміанс» посів друге місце чемпіонаті, поступившись переможцю «Шелбурн», що забезпечило клубу місце в першому кваліфікаційному раунді Кубка УЄФА 2003—2004. Кенні залишив «Богеміанс» 27 липня 2004 року з рекордом ліги — 49 перемог у 96 іграх.
![Stephen Kenny](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/3/31/SKenny.jpg)
Лише через три тижні поза грою Кенні повернувся до керівництва «Деррі Сіті» після звільнення Гевіна Дайкса, замінивши тимчасового тренера Пітера Хаттона. Його робота в клубі була надзвичайно успішною, і йому приписують заслугу в тому, що він перетворив команду, яка боролася проти вильоту в сезоні 2004 року, на команду, яка боролася за титул чемпіона Прем'єр-дивізіону у 2005 році, посівши друге місце.
Під керівництвом Кенні «Деррі Сіті» вперше за більш ніж 40 років вийшов у єврокубки, в останньому з яких був вибитий норвезький «Лін Осло». У сезоні 2005 «Деррі» кваліфікувався до Кубка УЄФА 2006—2007, посівши друге місце в Прем'єр-дивізіоні. 13 липня 2006 року «Деррі» здолав дворазового переможця Кубка УЄФА «Гетеборг» у першому кваліфікаційному раунді Кубка УЄФА з рахунком 2–0 за сумою двох матчів. Удару головою Шона Харгана на 79-й хвилині вистачило, щоб «Деррі» здобув шокуючу перемогу в першому матчі, а Стівен О'Флінн з пенальті забезпечив домашню перемогу з рахунком 1–0. Кенні був у захваті від перемоги, заявивши:
![]() | Вони двічі вигравали Кубок УЄФА і лише кілька років тому потрапили до групового етапу Ліги чемпіонів, тож це чудовий вечір для всіх, хто пов'язаний з Деррі Сіті. Ми були гідними переможцями. Не можна сказати, що ми забили гол і протрималися. Я думаю, що ми грали в кращий футбол.[6] | ![]() |
Це стало першим успіхом «Деррі Сіті» в європейському футболі після перемоги над «Лін Осло» понад 40 років тому.
У другому кваліфікаційному раунді «Деррі Сіті» зіграли внічию з шотландською командою з другої ліги «Гретна». 10 серпня 2006 року «Деррі» здобув перемогу на виїзді 5–1 і отримав значну перевагу перед домашнім матчем. Цей результат є найбільшим виїзним переможним результатом для команди Ліги Ірландії в Європі.[7] Після домашньої нічиєї 2–2 з «Гретнаю» у другому матчі та перемоги 7–3 за сумою двох матчів, «Деррі» вийшов до першого раунду Кубка УЄФА. Під час жеребкування, яке відбулося 25 серпня 2006 року, «Деррі Сіті» у важкій боротьбі зійшовся з «Парі Сен-Жермен». Перший матч був зіграний вдома на стадіоні «Брендівелл» увечері 14 вересня 2006 року і завершився внічию 0–0. Матч-відповідь відбувся 28 вересня на «Парк-де-Пренс». ПСЖ виграв другий матч з рахунком 2–0 завдяки голам Паулети та Едуарда Сіссе.
Кенні залишався на чолі «Деррі Сіті» до 17 листопада 2006 року, до останнього матчу чемпіонату, після чого перейшов до «Данфермлайн Атлетик». Деррі посів друге місце в лізі, поступившись Шелбурну, який мав кращу різницю забитих і пропущених м'ячів. Потім Кенні повернувся до «Деррі Сіті», щоб очолити клуб у фіналі Кубка Ірландії проти «Сент-Патрікс Атлетік».[8]
Загальний список матчів Кенні в «Деррі» включає 112 проведених ігор, 65 виграних ігор, 29 нічиїх, 18 програних ігор, 170 забитих голів, 80 пропущених голів і 57 «сухих» перемог. Його відсоток перемог склав 58 %. За час його роботи в клубі виступали 32 гравці, а 7 гравців, якими він керував, продовжили представляти свою країну на міжнародному рівні.[9]
10 листопада 2006 року Кенні був затверджений новим тренером «Данфермлайн Атлетик»[10], а 18 листопада 2006 року приступив до виконання своїх обов'язків, коли спостерігав за грою «Данфермлайн» проти «Данді Юнайтед» з трибуни.[11]
Після його залишення Ліги Ірландії його внесок у сезоні 2006 року все ж таки був відзначений компанією eircom і Асоціацією футбольних письменників Ірландії (SWAI), які 13 грудня 2006 року номінувала колишнього тренера «Деррі Сіті» на премію «Особистість року».
У січні 2007 року Кенні запросив до клубу Джима О'Брайена, Адама Хеммілла, Боббі Раяна, Джеймі Гарріса та Стівена Гласса, а пізніше залучив звільненого нападника «Фолкерка» Тама МакМануса. Кенні та його тренерська команда вивели «Данфермлайн» до фіналу Кубка Шотландії 24 квітня 2007 року, перемігши «Рейнджерс», «Гарт» і «Партік Тісл», а у півфінальному матчі-відповіді здобули перемогу над «Гіберніаном» з рахунком 1–0. Фінал Кубка закінчився мінімальною поразкою 1–0 від «Селтіка». Поразка з рахунком 2–1 від «Інвернесс КТ» у поєднанні з перемогою «Сент-Міррена» над «Мотервеллом» з рахунком 3–2 привели до того, що клуб «Файф» вибув до Першого дивізіону, попри те, що він раніше виграв чотири матчі чемпіонату поспіль.
4 грудня 2007 року Кенні покинув клуб, а нападник Джим Макінтайр, який отримав травму протягом більшої частини часу перебування Кенні в клубі, взяв на себе обов'язки тренера.[12]
Після його відходу з «Данфермлайн Атлетік» і відходу тренера «Деррі Сіті» Джона Робертсона, Кенні тісно пов'язували з поверненням до клубу Ліги Ірландії. Було підтверджено, що Кенні повернувся до «Деррі Сіті» 28 грудня 2007 року.[13]
У 2008 році «Деррі Сіті» виграв Кубок Ліги Ірландії, здобувши впевнену перемогу з рахунком 6–1 над «Вексфорд Ютс». Клуб завершив сезон на третьому місці в турнірній таблиці, забезпечивши собі вихід до другого кваліфікаційного раунду Ліги Європи УЄФА 2009–10.
Після того, як у 2009 році клуб вилетів до Першого дивізіону Ліги Ірландії через введення адміністративного управління, Кенні залишився на посаді тренера «Деррі Сіті», вигравши титул чемпіона Першого дивізіону 2010 року і повернувши команду до Прем'єр-ліги. У 2011 році після повернення «Деррі Сіті» до Прем'єр-дивізіону команда посіла третє місце в турнірній таблиці та виграла Кубок Ліги, перемігши «Корк Сіті» з рахунком 1–0.Кенні покинув клуб 24 грудня 2011 року, щоб приєднатися до «Шемрок Роверс».
Після відставки колишнього тренера Майкла О'Ніла, Кенні був затверджений новим тренером «Шемрок Роверс» 27 грудня 2011 року.[14] Команда завершила Прем'єр-дивізіон Ліги Ірландії 2012 року на четвертому місці, відставши на три очки від найближчого конкурента «Сент-Патрікс Атлетикс». Кенні залишив клуб 11 вересня 2012 року.[15]
У листопаді 2012 року «Дандолк» затвердив Кенні новим головним тренером своєї першої команди. У першому ж сезоні під керівництвом Кенні команда несподівано поборолася за чемпіонський титул і посіла друге місце, а поразка від майбутніх чемпіонів «Сент-Патрікс Атлетик» зрештою коштувала їм титулу. Але Кенні зберіг ядро нової команди протягом наступного сезону й у 2014 році привів клуб до першого чемпіонського титулу з 1994–1995 років, отримавши місце у другому кваліфікаційному раунді Ліги чемпіонів УЄФА 2013–14. У 2014 році «Дандолк» також виграв Кубок Ліги Ірландії, що стало першим в історії клубу подвійним чемпіонством у Лізі та Кубку Ліги.
У сезоні 2015 року «Дандолк» домінував: команда Кенні виграла ще один дубль у Лізі та Кубку Ірландії, вигравши титул з відривом у 11 очок і забезпечивши собі Кубок перемогою над «Корк Сіті» у фіналі Кубка Ірландії 2015 року.[16] Вони також виграли Leinster Senior Cup, що стало першим «потрійним» досягненням клубу з 1966-67 років. У 2016 році третій чемпіонський титул поспіль був забезпечений за два тури до закінчення в чемпіонату.[17]
У 2016 році клуб також кваліфікувався до раунду плей-офф Ліги чемпіонів після перемоги над ісландським «Гапнарф'єрдюр»[18] і здобувши перемогу над борисовським «БАТЕ» з загальним рахунком 3–1.[19] У плей-офф «Дандолк» грав з «Легію» з Варшави, перший матч відбувся на стадіоні «Авіва» в Дубліні перед натовпом у 30 417 осіб.[20] У домашньому матчі «Дандолк» зазнав поразки з рахунком 2–0, але у матчі-відповіді шокував «Легію», повівши з рахунком 1–0. У той час, коли «Дандолк» намагався зрівняти рахунок, який би перевів матч в додатковий час, «Легія» забила по перерві та вирвала нічию з загальним рахунком 3–1.[21] У результаті «Дандолк» вийшов у груповий етап Ліги Європи, ставши другою ірландською командою, якій це вдалося. Нічия з «АЗ Алкмаар» у Нідерландах[22], а потім перемога над «Маккабі» Тель-Авів на стадіоні «Таллахт» стали першими очками, заробленими ірландським клубом на груповому етапі єврокубків.[23]
У 2017 році, після єврокубків, «Дандолк» знову виграв Кубок ліги й посів друге місце в чемпіонаті. Того ж року клуб забезпечив собі місце у фіналі Кубка Ірландії, але після нічиєї 1–1, яка перевела гру в серію пенальті, перемогу здобув суперник — «Корк Сіті» — і став володарем Кубка. Європейська форма клубу привернула інтерес з-за кордону, і консорціум американських інвесторів за підтримки спортивних інвесторів PEAK6 завершив поглинання в січні 2018 року.[24]
У 2018 році команда Кенні виграла ще один дубль у Лізі та Кубку, другий під керівництвом Кенні та четвертий в історії клубу, побивши рекорди за загальною кількістю очок і забитих м'ячів.[25][26]
25 листопада 2018 року Кенні був призначений головним тренером молодіжної збірної Ірландії U21 після відставки Ноела Кінга.[27]
Підопічні Кенні провели рекордний 2019 рік, завершивши його на першому місці у своїй відбірковій групі до Чемпіонату Європи 2021 року. Того ж року Ірландія досягла найвищого у своїй історії фінішу на престижному турнірі в Тулоні (четверте місце).[28] Команда Кенні здобула перемоги над Китаєм[29] і Бахрейном[30] та зіграла внічию з Мексикою на груповому етапі[31], а півфінал, що проходив у дуже напруженій боротьбі, завершився перемогою Бразилії з рахунком 2–0.[32]
3 вересня 2020 року перша гра Кенні на чолі національної збірної Ірландії проти Болгарії в Лізі націй УЄФА завершилася внічию 1–1.[33] 8 жовтня Ірландія програла Словаччині з рахунком 4–2 по пенальті у півфіналі плей-офф Євро-2020 у Братиславі.[34] Збірна Ірландії завершила 2020 рік із 4 нічиїми та 4 поразками. У березні 2021 року Ірландія зіграла два матчі відбору на чемпіонат світу з футболу 2022 року, програвши з рахунком 3–2 Сербії[35] та зазнавши домашньої поразки з рахунком 1–0 від Люксембургу.[36]
1 вересня 2021 року збірна Ірландії виграла у Португалії з рахунком 1–0 у своєму третьому відбірковому матчі до чемпіонату світу з футболу 2022 року на «Естадіу Алгарве» за дві хвилини до кінця основного часу. У підсумку команда програла з рахунком 2–1, а Кріштіану Роналду забив два голи наприкінці матчу.[37] Далі Ірландія змогла зіграти вдома з Азербайджаном лише внічию 1-1; пізній гол Шейна Даффі врятував очко для ірландців проти команди, яка займає 117 місце у світовому рейтингу.[38] 9 жовтня 2021 року Ірландія виграла 3–0 на виїзді у тієї ж країни в матчі-відповіді[39], а через три дні, 12 жовтня, команда Кенні перемогла Катар з рахунком 4-0 у товариському матчі.[40] 14 листопада 2021 року Ірландія завершила свою відбіркову кампанію на чемпіонат світу з футболу 2022 року, перемігши на виїзді Люксембург з рахунком 3-0, але все одно посіла третє місце, на вісім очок відстаючи від Португалії.[41]
9 березня 2022 року Кенні підписав новий контракт зі збірною Ірландії, щоб залишатися на чолі команди до закінчення Євро-2024.[42] У червні 2022 року Ірландія зіграла чотири матчі Ліги націй УЄФА сезону 2022—2023. Кампанія розпочалася з поразки 0-1 на виїзді від Вірменії, яка посідає 92-ге місце у світовому рейтингу[43], за якою послідувала поразка 0-1 вдома від України[44], а потім перемога над Шотландією з рахунком 3–0.[45] Перемога над Шотландією стала першою домашньою перемогою Ірландії за останні три роки та першою домашньою перемогою команди, яка займає вище місце після перемоги над Боснією в плей-офф кваліфікації до Євро-2016[46] у листопаді 2015 року. Останньою з чотирьох ігор була нічия 1–1 проти України в Лодзі.[47] Ірландія завершила участь у Лізі націй УЄФА сезону 2022—2023 27 вересня 2023 року вдома проти Вірменії, де Роббі Брейді реалізував пенальті в додатковий час, забезпечивши перемогу з рахунком 3–2.[48]
27 березня 2023 року Ірландія розпочала свою відбіркову кампанію до Євро-2024, програвши вдома Франції з рахунком 0–1.[49] У червні 2023 року вони програли Греції з рахунком 2–1 на виїзді,[50] а потім перемогли вдома з рахунком 3–0 Гібралтар.[51] 7 вересня 2023 року гра з Францією на «Парк де Пренс» завершилася поразкою Ірландії з рахунком 2–0[52], а через три дні послідувала поразка від Нідерландів з рахунком 2–1.[53] Будь-які надії на кваліфікацію зникли 13 жовтня 2023 року з домашньою поразкою від Греції з рахунком 2–0, але залишилося зіграти ще дві гри.[54] Ірландія завершила відбір на четвертому місці, на сім очок відстаючи від Греції, здобувши лише очки проти Гібралтару.
Контракт Кенні з Футбольною асоціацією Ірландії не був продовжений після його останньої гри 22 листопада 2023 року, через день після нічиєї з Новою Зеландією (1–1).[55] Під час свого керування Кенні стикався з критикою з боку деяких коментаторів ЗМІ[56], але він також мав підтримку досвідчених журналістів, таких як Джон Джайлз.[57] Відвідуваність ігор залишалася високою, і він мав сильну підтримку від своїх гравців протягом усього часу перебування на посаді тренера.[58][59][60][61] Через кілька місяців після свого відходу Кенні замислився над критикою і сказав: «Звичайно, ми не досягли всього, чого хотіли, але публіка вірила в нас, тому що стадіони заповнювалися, було відчуття оптимізму, яке відрізнялося від інших. Я знаю, що ми були далекі від досконалості, але ми постійно збирали повні стадіони й повністю вірили в те, що робили, гравці вірили в мене як в тренера, і в те, що ми робили, було правильним шляхом».[62]
Кенні одружений і має чотирьох дітей.[63]
Його син Еоїн Кенні є професійним футболістом, який підписав свій перший професійний контракт 5 березня 2023 року з колишнім клубом свого батька «Дандолк».[64][65]
- Станом на матч зіграно на 21 листопада 2023 року
Клманда | з | по | Загалом | ||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Іг | В | Н | П | % перемог | |||
![]() | 1 липня 1998 | 7 грудня 2001 | 157 | 63 | 54 | 40 | 40,13 |
![]() | 10 грудня 2001 | 27 липня 2004 | 96 | 49 | 18 | 29 | 51,04 |
![]() | 19 серпня 2004 | 10 листопада 2006 | 112 | 65 | 18 | 29 | 58,04 |
![]() | 13 листопада 2006 | 4 грудня 2007 | 50 | 15 | 11 | 24 | 30,00 |
![]() | 28 грудня 2007 | 24 грудня 2011 | 181 | 93 | 49 | 39 | 51,38 |
![]() | 27 грудня 2011 | 11 вересня 2012 | 37 | 19 | 6 | 12 | 51,35 |
![]() | 21 листопада 2012 | 24 листопада 2018 | 291 | 191 | 45 | 55 | 65,64 |
![]() | 25 листопада 2018 | 4 квітня 2020 | 12 | 7 | 3 | 2 | 58,33 |
![]() | 4 квітня 2020 | 22 листопада 2023 | 40 | 11 | 12 | 17 | 27,50 |
Усього
| 976 | 513 | 216 | 247 | 52,56 |
- Примітка: У клубні ігри включені тільки змагальні ігри.
Лонгфорд Таун
- Володар Кубка Ірландії: 2003, 2004
- Володар Кубка Ірландської ліги: 2004
Богеміан
Деррі Сіті
- Перший дивізіон Ліги Ірландії: 2010
- Кубок Ірландії: 2006; друге місце: 2008
- Кубок Ліги Ірландії: 2005, 2006, 2008, 2011
Данфермлайн Атлетик
- Володар Кубка Шотландії: 2007
- Друге місце в Кубку виклику Шотландії: 2008
Шемрок Роверс
- Leinster Senior Cup: 2012
Дандолк
- Перший дивізіон Ліги Ірландії: 2014, 2015, 2016, 2018, друге місце: 2013, 2017
- Кубок Ірландії: 2015, 2018; друге місце: 2016, 2017
- Кубок Ліги Ірландії: 2014, 2017
- Кубок Президента Ірландії: 2015; друге місце: 2016, 2017, 2018
- Leinster Senior Cup:: 2014–15
- Тренер року PFAI: 2013, 2014, 2015, 2018[66]
- Людина року від Irish Tatler: 2016[67]
- Philips Sports Manager of the Year: 2016[68]
- Нагорода RTÉ Sports Manager of the Year: 2016[69]
- ↑ Football Association of Ireland. FIFA. Процитовано 19 November 2023.
- ↑ Rogers, James (26 November 2018). Dundalk lament Stephen Kenny's departure. Irish Examiner. Архів оригіналу за 30 March 2021. Процитовано 30 March 2021.
- ↑ Doyle, Garry (12 July 2014). Kenny well on the way to exorcising his Rovers demons. Irish Independent. Архів оригіналу за 19 July 2014. Процитовано 26 September 2016.
- ↑ Malone, Emmet. Dundalk's success further proof of Stephen Kenny's talents. Irish Times. Архів оригіналу за 4 September 2016. Процитовано 26 September 2016.
- ↑ Doyle, Garry (5 January 2015). Kenny: I considered quitting football after Rovers sacking. Irish Independent. Архів оригіналу за 10 May 2016. Процитовано 26 September 2016.
- ↑ Kenny salutes his Derry heroes [Архівовано 7 November 2012 у Wayback Machine.] news.bbc.co.uk Retrieved 16 July 2006
- ↑ Slack Gretna given cruel lesson by five-star Derry [Архівовано 30 March 2021 у Wayback Machine.] It is also the heaviest home defeat recorded of any Scottish team in European competition.
- ↑ Derry see off St Pat's in decider. BBC Sport website. 3 December 2006. Архів оригіналу за 5 December 2006. Процитовано 3 December 2006.
- ↑ McDonnell, Daniel (24 September 2016). 'It's great to have Martin O'Neill saying things like that about a League of Ireland player' - Daryl Horgan. Irish Independent. Архів оригіналу за 15 December 2017. Процитовано 26 September 2016.
- ↑ Kenny appointed Dunfermline boss. BBC Sport website. 10 November 2006. Архів оригіналу за 13 May 2014. Процитовано 10 November 2006.
- ↑ Dunfermline 2–1 Dundee Utd. BBC Sport website. 18 November 2006. Архів оригіналу за 30 March 2021. Процитовано 21 November 2006.
- ↑ Pars part company with boss Kenny. BBC News. 4 December 2007. Архів оригіналу за 6 December 2007. Процитовано 4 December 2007.
- ↑ Kenny returns as Derry City boss. BBC News. 28 December 2007. Архів оригіналу за 30 March 2021. Процитовано 28 December 2007.
- ↑ New Rovers boss. Архів оригіналу за 17 February 2013. Процитовано 6 August 2012.
- ↑ Stephen Kenny: Ex-Derry boss sacked by Shamrock Rovers. BBC Sport. 11 September 2012. Архів оригіналу за 30 March 2021. Процитовано 30 March 2021.
- ↑ Leahy, Ed (8 November 2015). Dundalk do the double with extra-time FAI Cup win. RTÉ. Процитовано 23 June 2019 — через www.rte.ie.
- ↑ Dundalk are crowned the Airtricity League Premier Division champions for the third time in a row. Irish Independent. 23 October 2016. Архів оригіналу за 6 March 2019. Процитовано 23 June 2019.
- ↑ Crawley, Darren (20 July 2016). Superb McMillan the difference as Dundalk sparkle in Iceland. The Irish Times. Архів оригіналу за 16 May 2019. Процитовано 18 October 2020 — через www.irishtimes.com.
- ↑ McLaughlin, Gavin (2 August 2016). Dundalk down BATE to progress in Champions League. RTÉ — через www.rte.ie.
- ↑ Full Time Summary Play-Offs 1st leg – Wednesday 17 August 2016 (PDF). UEFA.org. Union of European Football Associations. 17 August 2016. Процитовано 17 August 2016.
- ↑ McLaughlin, Gavin (23 August 2016). Brave Dundalk exit Champions League in Poland. RTÉ — через www.rte.ie.
- ↑ McLaughlin, Gavin (15 September 2016). Kilduff snatches historic point for 10-man Dundalk. RTÉ — через www.rte.ie.
- ↑ McLaughlin, Gavin (29 September 2016). Dundalk claim historic Euro win against Maccabi. RTÉ — через www.rte.ie.
- ↑ McLaughlin, Gavin (18 January 2018). DFC – PEAK6 backed American takeover of Dundalk FC finally confirmed. Dundalk Sport. Архів оригіналу за 30 March 2021. Процитовано 23 June 2019.
- ↑ Reilly, Caoimhín (19 October 2018). Dundalk secure record league points tally as Hoban scores 29th goal of the season. Journal Media. Архів оригіналу за 13 June 2019. Процитовано 23 June 2019 — через www.the42.ie.
- ↑ Leahy, Ed (4 November 2018). McEleney the hero as Dundalk complete the double. RTÉ. Процитовано 23 June 2019 — через www.rte.ie.
- ↑ 'It's in writing' - Stephen Kenny confirms he'll be replacing McCarthy after Euro 2020 - no matter what. Irish Independent. 26 November 2018. Архів оригіналу за 30 March 2021. Процитовано 27 November 2018.
- ↑ Ireland finish fourth at Toulon Tournament after penalty shoot-out defeat to Mexico. Independent.ie (англ.). 15 June 2019. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Republic of Ireland 4 - 1 China PR | 2019 — U21 Mens Friendlies | 999945679 | Football Association of Ireland. www.fai.ie. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Republic of Ireland U21 1-0 Bahrain U22 (Jun 9, 2019) Final Score. ESPN. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Mexico 0 - 0 Republic of Ireland | 2019 — U21 Mens Friendlies | 999945680 | Football Association of Ireland. www.fai.ie. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Brazil 2 - 0 Republic of Ireland | 2019 — U21 Mens Friendlies | 999946286 | Football Association of Ireland. www.fai.ie. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Republic snatch last-gasp Bulgaria draw. BBC Sport (брит.). Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Doyle, Paul (8 October 2020). Agony for Republic of Ireland as they lose penalty shootout in Slovakia. The Guardian (брит.). ISSN 0261-3077. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Republic lose 3-2 to Serbia in Belgrade. BBC Sport. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Luxembourg 1-0 Republic of Ireland (Mar 27, 2021) Final Score. ESPN. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ World Cup qualifying: Portugal 2-1 Republic of Ireland - late Ronaldo double delivers dramatic win for Portugal. BBC Sport. 31 August 2021. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Shane Duffy spared the Republic of Ireland's blushes with a late header to earn a World Cup qualifying draw with Azerbaijan in Dublin. BBC Sport. Процитовано 28 March 2024.
- ↑ Republic win eases pressure on Kenny. BBC Sport. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Republic of Ireland 4 - 0 Qatar | 2021 — Senior Men Friendlies | 999946992 | Football Association of Ireland. www.fai.ie. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Republic boss Kenny says 'more to come'. BBC Sport. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ FAI extends Stephen Kenny contract to Euro 2024 | Football Association of Ireland. www.fai.ie. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Armenia 1 - 0 Republic of Ireland | 2022 — UEFA Nations League | 2034457 | Football Association of Ireland. www.fai.ie. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Republic of Ireland 0 - 1 Ukraine | 2022 — UEFA Nations League. www.fai.ie. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Obafemi stars as Republic comfortably beat Scots. BBC Sport. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Rep Ireland 2-0 Bosnia-Herz (3-1 agg). BBC Sport. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Collins stunner helps Republic to Ukraine draw. BBC Sport. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Republic of Ireland 3 - 2 Armenia. BBC Sport. Процитовано 28 March 2024.
- ↑ Murray, Scott (27 March 2023). Republic of Ireland 0-1 France: Euro 2024 qualifying – as it happened. the Guardian. ISSN 0261-3077. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Greece 2 - 1 Republic of Ireland | 2024 — UEFA European Qualifiers | 2036338 | Football Association of Ireland. www.fai.ie. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Rep of Ireland 3 - 0 Gibraltar | Football. the Guardian. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Tchouameni and Thuram score as France beat Republic. BBC Sport. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ Smyth, Rob (10 September 2023). Republic of Ireland 1-2 Netherlands: Euro 2024 qualifier – as it happened. the Guardian. ISSN 0261-3077. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ The Republic of Ireland's fading hopes of reaching the Euro 2024 finals have been dashed by a deflating 2-0 home defeat by Greece. BBC Sport. Процитовано 28 March 2024.
- ↑ FAI confirms Kenny's exit as Republic manager. BBC Sport. Процитовано 10 January 2024.
- ↑ O'Hehir, Paul (21 листопада 2023). 'If it's my last game, so be it. If there's a new manager, I'll wish him well'. Irish Mirror. Процитовано 22 березня 2024.
- ↑ Browne, P. J. (12 вересня 2023). John Giles Goes Against Grain With Thoughts On Stephen Kenny Future. Balls.ie. Процитовано 22 березня 2024.
- ↑ Matt Doherty backs under-fire Stephen Kenny following Republic of Ireland defeat to Greece. The Irish Times. Процитовано 22 березня 2024.
- ↑ Chiedozie Ogbene's glowing tribute to Ireland manager Stephen Kenny. SundayWorld.com. 22 березня 2024. Процитовано 22 березня 2024.
- ↑ Gavin Bazunu goes above and beyond in defending 'brilliant' Stephen Kenny. The Irish Sun. 5 липня 2023. Процитовано 22 березня 2024.
- ↑ Doyle, Garry (11 вересня 2023). Nathan Collins "can't speak highly enough" of Kenny as he backs under-fire boss. Irish Mirror. Процитовано 22 березня 2024.
- ↑ The Stephen Kenny interview: 'Some people don't just want to criticise you, they really want to seriously damage your reputation'. www.independent.ie. 24 лютого 2024. Процитовано 22 березня 2024.
- ↑ Who is Stephen Kenny's wife, how many children does he have and what's his salary?. Irish Mirror. 22 May 2022. Процитовано 20 March 2023.
- ↑ Team, The42 (6 March 2023). Stephen Kenny's son Eoin signs professional contract with Dundalk. The42.
- ↑ Dempsey, Andrew. Stephen Kenny's son signs pro deal with Dundalk. extratime.com.
- ↑ Stephen Kenny up for fourth PFAI Manager of the Year award in a row. RTÉ Sport. rte.ie. 27 October 2016. Архів оригіналу за 28 October 2016. Процитовано 27 October 2016.
- ↑ Power, Bairbre (14 October 2016). Irish Tatler Man 'Men of the Year' awards - Kennedy, Kenny and McMahon among winners. Irish Independent. independent.ie. Архів оригіналу за 18 October 2016. Процитовано 16 October 2016.
- ↑ Kelly, Niall (7 December 2016). Stephen Kenny wins Philips Sports Manager of the Year award. The 42. the42.ie. Архів оригіналу за 11 December 2016. Процитовано 7 December 2016.
- ↑ Stephen Kenny lands RTÉ Manager of the Year award. RTÉ Sport. 17 December 2016. Архів оригіналу за 20 December 2016. Процитовано 18 December 2016.
- Стівен Кенні на Soccerbase
- Стівен Кенні на weltfussball.de
|