Тонкори — Вікіпедія
![]() | |
Класифікація | струнні щипкові інструменти |
---|---|
Класифікація Горнбостеля-Закса | 321.322-5 |
Музиканти |
|
![]() |
Тонкори (яп. トンコリ, tonkori) — струнний щипковий інструмент народу Айнів із Хоккайдо, Північної Японії та Сахаліна. Зазвичай має п'ять струн.[1] У 1970-х роках цей інструмент практично зник, але був відроджений у кінці XX століття зі збільшенням інтересу до спадщини Айнів.[2]
Тонкори переважно виготовляють із дерева породи Picea jezoensis і традиційно має мечевидну форму.[3] Інструмент близько 120 см довжиною, 10 см шириною та 5 см товщиною.
Струни тонкори виготовляють із кетгуту, оленячих сухожиль або рослинних волокон[4][5]. Хоча часто згадуються п'ятиструнні тонкори, але вони можуть мати від двох до шести струн.[6][7] Інструмент має квантову або квітнову налаштування[8], а музичний стрій переважно a-d'-g'-c'-f'.[9] Подібний стиль мала лише давня версія кото — вагон.[10]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/2d/Woman_playing_traditional_Ainu_instrument.jpg/200px-Woman_playing_traditional_Ainu_instrument.jpg)
Музиканти грають на тонкори, притискаючи його під кутом до грудної клітки та обома руками перебирають струни знизу та зверху. Інструмент використовується як для супроводу пісень або танців, так і для сольного виступу. Традиційно на тонкори грають жінки[8], але також грають і чоловіки[11] Також за легендами та віруванням людей вважається, що гра на тонкори відганяє злих духів та виліковує від захворювань.[8]
В одному описі традиційної техніки гри на тонкори зазначено, що гравець буде спочатку бренькати по всіх струнах, а потім зіграє один рядок протилежною рукою.[12]. Інший ж опис зазначає, що «великі пальці грають на струнах лише в зовнішньому напрямку.»[13]
Найвідомішим сучасним виконавцем на тонкори є Окі Кано, який часто використовує цей інструмент у сучасній і міжкультурній музиці.
Дослідник Нобухіко Тіба один із тих, хто вичав та аналізував інструмент та його музику.[14]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5e/Oki_Ainu_Dub_Band_at_tff.Rudolstadt_2007.jpg/300px-Oki_Ainu_Dub_Band_at_tff.Rudolstadt_2007.jpg)
Термін tonkori є звуконаслідувальним описом звука інструмента.[14] Тонкорі також називають ка («рядок»).[15] У кінці 1800-х років дослідник А. Х. Севідж Лендор заявив, що тонкори документально згадувався як mukko («музичний інструмент»).[16]
Лінгвіст Еміко Огнуку-Тірні зазначив, що /tonkori/ іноді вимовляється дзвінко чи глухо на початку: [donkori] або [tonkori].[17] В одному французькому видання 1962 року зазначається використання орфографічного donkori в більш ранніх працях[18], а в 1969 «Asian Review», як з'ясовується, використовував tonguri і tongari як альтернативне написання.[19]
- Окі Кано
- K.D earth
- Sanpe (Нобухіко Чіба)
- ToyToy (Мотої Огава)
- Куміко Сукегава
- ↑ Alison Tokita (2008). The Ashgate Research Companion to Japanese Music. Ashgate Publishing, Ltd. с. 338–. ISBN 978-0-7546-5699-9. Архів оригіналу за 28 травня 2013. Процитовано 22 травня 2012.(англ.)
- ↑ Takashi Ogawa. Traditional Music of the Ainu Journal of the International Folk Music Council, Vol. 13, (1961) — Notes that at publication the instrument was only found in museums(англ.)
- ↑ Donald R. Schlief (4 квітня 2005). Jitensha: Down the Japanese Archipelago on a Bicycle. Trafford Publishing. с. 115–. ISBN 978-1-4120-5033-3. Архів оригіналу за 28 травня 2013. Процитовано 18 травня 2012.
- ↑ The Wire. C. Parker. 2005. с. 61. Архів оригіналу за 28 травня 2013. Процитовано 22 травня 2012.
- ↑ Ann B. Irish (14 жовтня 2009). Hokkaido: A History of Ethnic Transition and Development on Japan's Northern Island. McFarland. с. 35–. ISBN 978-0-7864-4449-6. Архів оригіналу за 28 травня 2013. Процитовано 22 травня 2012.
- ↑ William P. Malm (1959). Japanese music and musical instruments. C. E. Tuttle Co. с. 247. Архів оригіналу за 28 травня 2013. Процитовано 22 травня 2012.
- ↑ William W. Fitzhugh; Chisato O. Dubreuil; Arctic Studies Center (National Museum of Natural History) (1999). Ainu: spirit of a northern people. Arctic Studies Center, National Museum of Natural History, Smithsonian Institution in association with University of Washington Press. Архів оригіналу за 28 травня 2013. Процитовано 22 травня 2012.
- ↑ а б в Есипова, Маргарита (25 грудня 2017). Традиционная японская музыка. Энциклопедия. Litres. Архів оригіналу за 17 червня 2018. Процитовано 16 червня 2018.(рос.)
- ↑ Experimental musical instruments. Experimental Musical Instruments. 1994. Архів оригіналу за 28 травня 2013. Процитовано 22 травня 2012.
- ↑ ICTM Study Group on Music Archaeology. International Meeting; Ellen Hickmann; Dr. David W. Hughes (1988). The archaeology of early music cultures: Third International Meeting of the ICTM Study Group on Music Archaeology. Verlag für systematische Musikwissenschaft. Архів оригіналу за 28 травня 2013. Процитовано 22 травня 2012.
- ↑ Emiko Ohnuki-Tierney; American Anthropological Association (1969). Sakhalin Ainu folklore. American Anthropological Association. Архів оригіналу за 28 травня 2013. Процитовано 22 травня 2012.
- ↑ Music of a Thousand Autumns. google.com. Процитовано 30 жовтня 2015.
- ↑ Asian Musics in an Asian Perspective. google.com. Архів оригіналу за 28 травня 2013. Процитовано 30 жовтня 2015.
- ↑ а б New Grove Dictionary of Music and Musicians, Vol. 12 pg 383f.
- ↑ Katsuichi Honda (12 квітня 2000). Harukor: An Ainu Woman's Tale. University of California Press. с. 182–. ISBN 978-0-520-21020-2. Архів оригіналу за 28 травня 2013. Процитовано 22 травня 2012.
- ↑ A. H. Savage Landor. Alone With the Hairy Ainu, or 3,800 Miles on a Pack Saddle In Yezo and a Cruise to the Kurile Islands [Архівовано 6 липня 2018 у Wayback Machine.]. John Murray, Albemarle Street, London 1893.
- ↑ Emiko Ohnuki-Tierney (31 серпня 1981). Illness and Healing Among the Sakhalin Ainu: A Symbolic Interpretation. CUP Archive. с. 15–. ISBN 978-0-521-23636-2. Архів оригіналу за 28 травня 2013. Процитовано 22 травня 2012.
- ↑ Centre international de dialectologie générale (1962). Orbis: bulletin international de documentation linguistique. Le Centre. с. 212. Архів оригіналу за 28 травня 2013. Процитовано 22 травня 2012. — donkori 'Musical instr. stringed like thé samisen', (B) tonkori 'A harp' (traduction médiocre ; sa traduction japonaise, 'ainu no koto
- ↑ Demetrius Charles Boulger; East India Association (London, England); Oriental Institute (Woking, England) (1969). Asian review. East & West. с. 277. Архів оригіналу за 28 травня 2013. Процитовано 28 травня 2012.
- The Ainu Tonkori: A Manual for Learning and Guide to Performance Practice, Jack Claar, Joseph Amato
- Tonkori.com [Архівовано 1 квітня 2022 у Wayback Machine.]
![]() | Це незавершена стаття про музичні інструменти. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |