Чако (національний історичний парк) — Вікіпедія
англ. Chaco Culture National Historical Park | |
---|---|
![]() | |
36°03′36″ пн. ш. 107°58′12″ зх. д. / 36.06000000002777739° пн. ш. 107.97000000002778108° зх. д.Координати: 36°03′36″ пн. ш. 107°58′12″ зх. д. / 36.06000000002777739° пн. ш. 107.97000000002778108° зх. д. | |
Країна | Нью-Мексико, США |
Розташування | Нью-Мексико, США |
Найближче місто | Альбукерке Фармінгтон |
Площа | 6 104 км² 6 049 км² (федеральна власність) |
Висота над р. м. | 2030 м |
Засновано | 1987 |
Оператор | Служба національних парків |
Число відвідувачів | 2300 осіб (1930)[1] 2245 осіб (1940)[1] 1961 осіб (1950)[1] 25 800 осіб (1960)[1] 63 000 осіб (1970)[1] 51 652 осіб (1980)[2] 72 675 осіб (1990)[2] 81 015 осіб (2000)[2] 34 226 осіб (2010)[2] 8231 осіб (2020)[2] |
Статус: | частина об'єкта Світової спадщини ЮНЕСКО[d], America's Most Endangered Historic Placesd, об'єкт Національного реєстру історичних місць СШАd[3][4] і International Dark Sky Parkd |
Вебсторінка | nps.gov/chcu/index.htm |
![]() | |
![]() |
Національний історичний парк Чако (англ. Chaco Culture National Historical Park) займає територію в 137,5 км² і вважається одним із найважливіших районів Північній Америці з точки зору археології.
Розташований у північно-західній частині штату Нью-Мексико, між містами Альбукерке та Фармінгтон, у каньйоні Чако.
Люди, які населяли цю землю, створили наймасивніші рукотворні споруди за всю історію регіону до 1800 року.
Чако являв собою центр розквіту культури анасазі, чи древніх пуебло (мовою навахо слово «анасазі» означає «пращури»). Хоча місцевість була в цілому пустельна, у районі каньйону життя вирувало. Місцеві жителі зводили величезні вежі (пуеблос) з просторими приміщеннями всередині, навколо яких виникали невеликі поселення.
Така система забудови стала відміною рисою всього регіону. Основними елементами архітектури місцевих будівель були кам'яні стіни, булижні підмурки і зовнішнє облицювання із загострених каменів. Це дозволяло створювати будівлі висотою в більш ніж чотири поверхи, що було нехарактерно для того часу.
На початку 1980-х років Центр по вивченню каньйону Чако провів багато досліджень, у тому числі аерофотозйомку місцевості, аналіз складу ґрунту та інфрачервону термографію. Отримані дані показали, що дороги, ширина яких досягає 6 метрів, являють собою виключно прямі лінії незалежно від рельєфу місцевості.
Конфігурація таких доріг багато в чому нагадує загадкові лінії, виявлені в Англії й в пустелі Наска в Перу. Можливо, релігійна значущість таких споруд була набагато вища, ніж транспортна. Одна з найспірніших гіпотез, яку висувають деякі дослідники[хто?], стверджує, що такими лініями відзначені маршрути «астральних подорожей» або «подорожей поза фізичною оболонкою», які здійснювали шамани. Основним аргументом на підтвердження цієї ідеї вважають той факт, що в Наска деякі лінії ведуть до невеликих храмів, де, можливо, проводилися шаманські ритуали.
Каньйон Чако вважається національною пам'яткою з 1907 року, а з 1980 року він набув статусу історичного парку.
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Національний парк Чако
- Офіційний сайт [Архівовано 30 липня 2009 у Wayback Machine.] (англ.)
- Національний парк Чако [Архівовано 25 червня 2016 у Wayback Machine.]
![]() | Це незавершена стаття з географії США. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
- ↑ а б в г д https://irma.nps.gov/Stats/SSRSReports/National%20Reports/Query%20Builder%20for%20Historic%20Annual%20Recreation%20Visits%20(1904%20-%201979)
- ↑ а б в г д https://irma.nps.gov/Stats/SSRSReports/National%20Reports/Query%20Builder%20for%20Public%20Use%20Statistics%20(1979%20-%20Last%20Calendar%20Year)
- ↑ Chaco Culture National Historical Park — 1966.
- ↑ Heritage Conservation and Recreation Service Department of the Interior: Heritage Conservation and Recreation Service: National Register of Historic Places; Annual Listing of Historic Properties // Fed. Regist. — Washington, D.C.: Office of the Federal Register, 1979. — Vol. 44, Iss. 26. — P. 7532. — ISSN 0097-6326; 2167-2520