Янковський Іван Пилипович — Вікіпедія
Янковський Іван Пилипович | ||||
---|---|---|---|---|
рос. Иван Филиппович Янковский | ||||
![]() | ||||
Ім'я при народженні | рос. Иван Филиппович Янковский | |||
Народився | 30 жовтня 1990 (33 роки) Москва, СРСР | |||
Громадянство | ![]() | |||
Діяльність | актор, телеактор | |||
Alma mater | Російський університет театрального мистецтва | |||
Роки діяльності | 2010 — тепер. час | |||
У шлюбі з | Пожарська, Діана Володимирівна | |||
Батьки | Янковський Філіп Олегович Оксана Фандера | |||
Брати / сестри | Єлизавета Янковська | |||
IMDb | nm0946159 | |||
Нагороди та премії | ||||
| ||||
![]() | ||||
Іван Пилипович Янковський (нар. 30 жовтня 1990, Москва, СРСР) — російський актор театру і кіно. Онук Олега Янковського, син Пилипа Янковського та Оксани Фандера.
Лауреат низки російських фестивалів і кінопремій «Кінотавр» (2015), «Золотий орел» (за «Найкращу чоловічу роль у кіно» («Дама Пік», 2017), за «Найкращу чоловічу роль другого плану» («Текст», 2020), «Зірка театрала» (2023) та ін.
Народився 30 жовтня 1990 року в Москві. Батько — актор і режисер Пилип Янковський, мати — актриса Оксана Фандера. Дід — актор Олег Янковський, бабуся — актриса Людмила Зоріна. У Івана є молодша сестра Єлизавета — теж актриса.
В дитинстві займався спортом. У кіно вперше знявся в 10 років, зіграв невелику роль у фільмі «Приходь на мене подивитися», співрежисером якого був його дід Олег Янковський.
З 8 класу навчався в Московській міжнародній кіношколі, по закінченні якої вступив до ГІТІС. Закінчив акторсько-режисерський факультет (майстерня Сергія Женовача).
Першу головну роль Іван отримав у 2008 році у фантастичному трилері Романа Пригунова «Індиго».
З 2013 року — актор «Студії театрального мистецтва». Запрошеним артистом зайнятий в спектаклях театру Єрмолової.
Зустрічався з Каміллою Байсаровою, дочкою Руслана Байсарова. Також зустрічався з Алісою Будуновою, дочкою бізнесмена Расула Будунова.
З кінця 2014 р. зустрічався з актрисою Вірою Панфіловою, дочкою лідера рок-групи «Аліса» Костянтина Кінчева[1]. У 2020 р. пара розпалася[2].
Рік | Назва | Роль | |
---|---|---|---|
2000 | ф | Приходь на мене подивитися | ангел - хлопчик, який кидає бананові шкурки |
2008 | ф | Індиго | Андрій Каляєв |
2014 | ф | Янковський | Іван Янковський |
2015 | ф | Ганчірковий союз | Андрій |
2015 | ф | Без кордонів | Артем |
2016 | ф | Нічна варта | Павло |
2016 | ф | Дама Пік | Андрій, оперний співак |
2016 | ф | Джерело | Іван |
2018 | ф | Завод | Вовка |
2019 | ф | Ікарія | Антон |
2019 | ф | Текст | Петро Хазін |
2019 | ф | Союз порятунку | Михайло Бестужев-Рюмін |
2020 | ф | Вогонь | Роман Ільїн |
2021 | с | Топі | Денис |
| Слово пацана | Вова "Adidas" |
- «Записки небіжчика» — Максудов Сергій Леонтійович
- «Самогубець» — Олег Леонідович
- «Майстер і Маргарита» — Іван Бездомний, поет
- 2015 — Кінофестиваль «Кінотавр»: приз за кращу чоловічу роль (спільно з Василем Буткевичем, Олександром Палем, Павлом Чинарьовим, фільм «Ганчірковий союз»)
- 2015 — Міжнародний Сахалінський кінофестиваль: приз за кращу чоловічу роль (спільно з Василем Буткевичем, Олександром Палем, Павлом Чинарьовим, фільм «Ганчірковий союз»)
- 2017 — Премія «Золотий орел»: приз за кращу чоловічу роль у кіно (фільм «Дама Пік»)
- 2017 — незалежна премія «Парабола»[3].
- 2019 — Кінофестиваль російського кіно в Онфлері: приз за кращу чоловічу роль (спільно з Олександром Петровим, фільм «Текст»)[4]
- 2020 — Премія «Золотий орел» за кращу чоловічу роль другого плану («Текст»)
- ↑ Внук Янковского встречается с дочерью Кинчева. Архів оригіналу за 19 січня 2022. Процитовано 31 січня 2021.
- ↑ «Я счастлива без Янковского»: дочь Кинчева о разрыве со звездой фильма «Текст». Cosmopolitan (англ.). Архів оригіналу за 28 жовтня 2020. Процитовано 25 жовтня 2020.
- ↑ Блог — Официальный сайт театра Ермоловой. Архів оригіналу за 7 листопада 2017. Процитовано 31 січня 2021.
- ↑ 27-й Фестиваль российского кино в Онфлёре. Архів оригіналу за 27 листопада 2015. Процитовано 31 січня 2021.
- Іван Янковський на сайті IMDb (англ.)
- Іван Янковський, Студія театрального мистецтва [Архівовано 16 січня 2021 у Wayback Machine.]