1612 (фільм) — Вікіпедія
1612![]() | |
---|---|
рос. 1612 | |
Жанр | пригодницький фільм, воєнний фільм і фільм плаща і шпагиd |
Режисер | Володимир Хотиненкоd[1][2] |
Продюсер | Михалков Микита Сергійович, Верещагін Леонід Емільовичd і Вексельберг Віктор Феліксович |
Сценарист | Алієв Аріф Тагієвичd |
У головних ролях | Смольянінов Артур Сергійович[3], Марат Башаров[3], Міхал Жебровський[4][3], Кислов Петро Борисовичd[3], Михайло Пореченков, Балуєв Олександр Миколайович, Шаміров Віктор Валерійович, Співаковський Данило Іванович, Золотухін Валерій Сергійович, Олександр Самойленко, Габріеле Ферцетті, Dmitriy Ulyanovd, Euclid Kyurdzidisd, Q24642000?, Alyaksandr Byaspalyd і Федорцов Андрій Альбертович |
Оператор | Дьомін Ілля Вікторовичd |
Композитор | Олексій Рибников |
Кінокомпанія | ТриТеd і Мосфільм |
Дистриб'ютор | Netflix |
Тривалість | 143 хв. |
Мова | російська |
Країна | ![]() |
IMDb | ID 1139085 |
1612film.ru |
«1612: Хроніки смутного часу» — російський історико-пригодницький фільм, події якого відбуваються під час Смути. Ідею зняти картину на цю тему режисер Володимир Хотиненко планував 25 років[5], згодом такі ж плани виникли і в адміністрації президента[6], і за сприяння голови ради директорів бізнес-групи " Ренова " Віктора Вексельберга, що вклав близько п'яти мільйонів доларів[7], протягом ста днів проходили зйомки фільму[8]. Незважаючи на присутність у фільмі історичних персонажів (Ксенія Годунова, князь Пожарський), він є більше «костюмним», ніж «історичним», так як реальні факти і події значно змінені і підпорядковані вигаданої сюжетної лінії.
У центрі сюжету фільму — пригоди холопа Андрія, який видавав себе за найманого іспанського артилериста.
Після смерті царя Бориса Годунова його вдова і юний спадкоємець Федір були вбиті. У живих залишилася лише дочка Бориса Годунова . Після того, як зійшов на престол самозванець Лжедмитрій також був убитий, в Росії почалася Смута. Колишній свідком вбивства царської сім'ї хлопчик- холоп Андрійко виріс, він як і раніше не може забути красуню Ксенію.
Коли тільки що взяв Андрія в служіння іспанський дворянин і найманець-гармаш Альвар Борха загинув в сутичці з розбійниками, Андрій вирішує видати себе за іспанця. Присвоївши його одяг і ім'я, Андрій намагається врятувати Ксенію Годунову з рук польського гетьмана Кибовська і завоювати її серце.
У кінострічці звучить пісня-плач, написана на «вірші самої Ксенії Годунової» і музику Олексія Рибникова (виконавець Zventa Sventana)[9].
- ↑ http://www.imdb.com/title/tt1139085/
- ↑ http://www.filmaffinity.com/es/film434996.html
- ↑ а б в г http://www.imdb.com/title/tt1139085/fullcredits
- ↑ http://stopklatka.pl/film/rok-1612
- ↑ Премьера фильма «1612» (російська) . ПрофиСинема. 1 листопада 2007. Архів оригіналу за 19 січня 2021. Процитовано 29 січня 2021.
- ↑ Лариса Малюкова (1 листопада 2007). 1612 стульев. Державный блокбастер про Смутное время — с элементами плутовского романа и лав стори (російська) . Новая газета. Архів оригіналу за 22 січня 2021. Процитовано 29 січня 2021.
- ↑ Это сладкое слово «бюджет». Премьеру «1612» подсластили тортом (російська) . Коммерсантъ. 6 листопада 2007. Архів оригіналу за 8 лютого 2021. Процитовано 29 січня 2021.
- ↑ Новый фильм Владимира Хотиненко «1612» рассказывает о событиях «смутного времени» (російська) . Первый канал. 4 листопада 2007. Архів оригіналу за 20 січня 2021. Процитовано 29 січня 2021.
- ↑ «1612: Хроники смутного времени» (російська) . Вокруг кино. Архів оригіналу за 3 лютого 2021. Процитовано 29 січня 2021.
- «1612» на сайті «Енциклопедія вітчизняного кіно»
- Офіційний сайт фільму
- 1612: Стаття в «Nasz Dziennik», Польща
- Шамин С. [Архівовано 20 січня 2021 у Wayback Machine.] М. [Архівовано 20 січня 2021 у Wayback Machine.] Радянський і російський кінематограф про європейців в російській історії: Стародавня Русь і Росія раннього Нового часу (пам'яті С. [Архівовано 20 січня 2021 у Wayback Machine.] С. [Архівовано 20 січня 2021 у Wayback Machine.] Секиринського) // XX-й «круглий стіл» Росія і світ очима один одного. [Архівовано 20 січня 2021 у Wayback Machine.] З історії взаємосприйняття [Архівовано 20 січня 2021 у Wayback Machine.].
|