Стъклопис – Уикипедия
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/42/Muzeum_Su%C5%82kowskich_-_Zabytkowy_Witra%C5%BC.jpg/200px-Muzeum_Su%C5%82kowskich_-_Zabytkowy_Witra%C5%BC.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Vitrail_roccella_6.jpg/220px-Vitrail_roccella_6.jpg)
Стъклописите (или витражи, от френски: vitrage – „остъкление“) са цветни рисунки от стъкло. Те са декоративно и изобразително изкуство, използващо цветни парченца стъкло, които се подреждат в мозайка и изобразяват различни фигури. Стъклописите най-често заместват стъклата на прозорците в християнски църкви, изобразявайки библейски сцени или просто преплетени християнски символи.
Технология на изработка
[редактиране | редактиране на кода]За закрепване на парченцата стъкло в равен лист най-често се използва рамка от олово с двоен П-образен профил, наречена шпросна. Мекото олово се обработва лесно и позволява стъклата да се закрепят плътно, без опасност да бъдат спукани от напрежението на металната рамка. Друг вариант за прикрепване на парченцата стъкло е т. нар. „Арабски витраж". При него съединяването става посредством гипс, тъй като сплавите, с които се спояват шпросните, се топят при неособено висока температура, което изключва използването им за правене на витражи за места, където е горещо.
Готически витраж
[редактиране | редактиране на кода]Витражът е едно от основните направления на готическата живопис, който постепенно измества фресковата живопис. Техниката на витража остава същата, както през предишния период, но цветовата палитра става по-богата и цветна, а сюжетите по-сложни – наред с изображенията с религиозни сюжети се появяват витражи на битови теми. Освен това, във витражите почват да се използват не само цветно, но и безцветно стъкло.
Стъклописът е най-разпространената и престижна форма на живописта в Северна Европа до XV век, когато е изместен от панелната живопис. Готическата архитектура осигурява в големите сгради обширни пространства, които да бъдат заети от стъкло. В началото на периода се използват предимно черна боя и чисти или светло оцветени стъкла, но в началото на XIV век се увеличава употребата на смеси, съдържащи сребро, с които се рисува върху стъкло, след което се изгарят. Това позволява постигането на голямо разнообразие от цветове, групирани около жълтото. В края на периода започват да се използват все по-големи парчета стъкло, в които жълтият цвят е доминиращ.[1]
- витраж от катедралата в Троа
- Розета от Нотр Дам, Париж
- Линкълнска катедрала – източен прозорец
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]- The British Society of Master Glass Painters
- STAINED GLASS QUARTERLY OF THE STAINED GLASS ASSOCIATION OF AMERICA Архив на оригинала от 2017-07-01 в Wayback Machine.
- Preservation of Stained Glass
- Church Stained Glass Window Database recorded by Robert E berhard Архив на оригинала от 2011-09-12 в Wayback Machine., covering ~2800 churches in the southeast of England
- Institute for Stained Glass in Canada Архив на оригинала от 2018-04-12 в Wayback Machine., over 6000 photos; a multi-year photographic survey of Canada's stained glass heritage
- The Stained Glass Museum in Ely, England
- Stained glass guide of United Kingdom
- „Stained Glass“. Glass. Victoria and Albert Museum.
- Gloine – Stained glass in the Church of Ireland Research carried out by Dr David Lawrence on behalf of the Representative Church Body of the
- Church of Ireland, partially funded by the Heritage Council
- Stained-glass windows by Sergio de Castro in France, Germany and Switzerland
Източници
[редактиране | редактиране на кода]- ↑ Томан, Ролф – „Готика“:архитектура-скулптура-живопис,Konemann,2000