Béd – Wikipédia
Béd (Bádice) | |
Közigazgatás | |
Ország | ![]() |
Kerület | Nyitrai |
Járás | Nyitrai |
Rang | község |
Polgármester | Július Gál |
Irányítószám | 951 46 |
Körzethívószám | 037 |
Forgalmi rendszám | NR |
Népesség | |
Teljes népesség | 390 fő (2021. jan. 1.)[1] |
Népsűrűség | 78 fő/km² |
Földrajzi adatok | |
Tszf. magasság | 187 m |
Terület | 4,11 km² |
Időzóna | CET, UTC+1 |
Elhelyezkedése | |
![]() | |
![]() | |
Béd weboldala | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Béd témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség | |
Adatok forrása: Szlovák Statisztikai Hivatal, http://obce.info |
Béd (szlovákul: Bádice) község Szlovákiában, a Nyitrai kerületben, a Nyitrai járásban. Korábban Menyhebédszalakusz része.
Fekvése
[szerkesztés]Nyitrától 12 km-re, északra található.
Története
[szerkesztés]1235-ben történik rá utalás először, de írott forrás csak 1295-ben említi legkorábban "Beed" alakban. Neve valószínűleg személynévi eredetű. A nyitrai váruradalom része volt. 1369-ben Mihály mester felajánlotta az örökölt vizimalmot az elefánti pálosoknak.[2] 1379-től az Elefánti és Deseő családoké, valamint a nyitrai püspökségé. Malma az elefánti pálosoké volt. A 16. században a Forgách, később a Bartakovich család birtoka. 1664-ben a török adóösszeírásban 28 fejadófizető szerepel 23 háztartásban.[3] 1715-ben szőlőskertje és 13 háztartása létezett. 1751-ben 30 család élt a településen. 1828-ban 45 házában 316 lakos élt, akik főként mezőgazdasággal foglalkoztak.
Vályi András szerint: "BÉD. Beadice. Tót falu Nyitra Vármegyében, birtokosai több Uraságok, lakosai katolikusok, fekszik Szalakusznak szomszédságában, mellynek filiája. Határja közép termékenységű, réttyei jók, meglehetős vagyonnyaihoz képest második Osztálybéli."[4]
Fényes Elek szerint: "Béd, magyar falu, Nyitra vgyében, Szalakuz filial., 304 kath., 10 zsidó lak. – Van termékeny földe, jó réte, erdeje. F. u. Bartakovics. Ut. p. Nyitra."[5]
Nyitra vármegye monográfiája szerint: "Béd község a Zobor-hegytől északra fekszik. Tiszta magyar lakosainak száma 275, vallásuk r. kath. Postája Szalakusz, távirója N.-Appony, vasúti állomása Szomorfalu. Földesura a Bartakovich család volt."[6]
A trianoni békeszerződésig Nyitra vármegye Nyitrai járásához tartozott.
1960-tól Menyhebédszalakusz része volt, 2002. december 13. óta újra önálló község.
Népessége
[szerkesztés]1880-ban 277 lakosából 246 magyar és 22 szlovák anyanyelvű volt.
1890-ben 275-en lakták: 263 magyar és 9 szlovák anyanyelvű volt.
1900-ban 334 lakosából 323 magyar és 9 szlovák anyanyelvű volt.
1910-ben 361-en lakták: 360 magyar és 1 szlovák anyanyelvű volt.
1919-ben 407 lakosából 398 magyar és 9 csehszlovák; ebből 406 római katolikus és 1 görögkatolikus vallású volt.[7]
1930-ban 471 lakosából 435 magyar és 36 csehszlovák volt.
1991-ben Menyhebédszalakuszt 1476-an lakták: 1232 szlovák és 239 magyar.
2001-ben Menyhebédszalakusz 1395 lakosából 1256 szlovák és 123 magyar volt.
2011-ben 322 lakosából 293 szlovák, 15 magyar, 4 cseh és 10 ismeretlen nemzetiségű volt.
2021-ben 390 lakosából 368 szlovák, 7 (+5) magyar, 7 egyéb és 8 ismeretlen nemzetiségű volt.[8]
Neves személyek
[szerkesztés]- Itt született Turcsek J. Ferenc (František Turček) (1915-1977) zoológus.
Nevezetességei
[szerkesztés]- Magyarok Nagyasszonya kápolna.
Jegyzetek
[szerkesztés]- ↑ The 2021 Population and Housing Census. Szlovák Statisztikai Hivatal
- ↑ MKA, Acta Paulinorum (Q 312) 5803 monasterium.net
- ↑ Dr. Blaskovics József: Az újvári ejálet török adóösszeírásai. Pozsony 1993,
- ↑ Vályi András: Magyar Országnak leírása I–III. Buda: Királyi Universitás. 1796–1799.
- ↑ Fényes Elek: Magyarország geographiai szótára, mellyben minden város, falu és puszta, betürendben körülményesen leiratik. Pest: Fényes Elek. 1851.
- ↑ Borovszky - Magyarország vármegyéi és városai. mek.oszk.hu. (Hozzáférés: 2017. január 5.)
- ↑ 1920 Soznam miest na Slovensku dľa popisu ľudu z roku 1919. Bratislava, 49.
- ↑ ma7.sk
Források
[szerkesztés]- Kodály Zoltán 1909: Zoborvidéki népszokások. Ethnographia 20.
- Jókai Mária 1985: Ulicskázás Béden. In: Zoboralja. Nyitra, 16-17.
- Vajda Tamás 2012: 1326 és 1344 közötti okleveles adatok a hazai vízimalmokról. In: Középkortörténeti tanulmányok 7.
- Popély Árpád 2014: Fél évszázad kisebbségben - Fejezetek a szlovákiai magyarság 1945 utáni történetéből. Somorja, 94.
- Magyar Zoltán - Varga Norbert 2018: Ortutay Gyula zoborvidéki folklórgyűjtése. Budapest
- Peter Barta: Bádická svadba.