Бускура — Вікіпедія
Бускура (араб. بوسكورة; бербер. ⴱⵓⵙⴽⵓⵔⴰ) — місто в Марокко. Розташоване в регіоні Касабланка — Сеттат та є передмістям найбільшого міста країни, Касабланки. Населення — 103 026 осіб (перепис 2014).
Назва міста походить від назви лісу Бускура, одного з найбільших у Марокко. Цей ліс, більшість дерев у якому є евкаліптами, приваблює чималу кількість відвідувачей у святкові та вихідні дні[3][4].
Бускура лежить приблизно в двадцяти кілометрах на південь від Касабланки.
Місто має дві мечеті, побудовані за кошти короля Саудівської Аравії. До того ж, незабаром очікуються закінчення робіт з укладення залізниці, що не проводилися близько десяти років з невідомих причин[5].
У звіті Всесвітнього фонду дикої природи вказується, що місцевість Бускури є найбільш забрудненою в усьому Марокко[6]. Місцевий уед (водойма), де мешкає багато видів тварин (десятки видів риб, черепах, ящірок, змій та ін.), сильно забруднюється скиданням промислових відходів із навколишніх заводів[7].
До того ж, з 2017 року близькість сміттєзвалища біля міста загрожує забрудненням у ньому повітря[8].
- ↑ а б в 2014 Moroccan census / за ред. High Commission for Planning
- ↑ http://rgph2014.hcp.ma/file/166326/
- ↑ Vidéo. Casablanca: trois mois après, la forêt de Bouskoura retrouve ses visiteurs. fr.le360.ma. 28 червня 2020. Архів оригіналу за 16 жовтня 2020. Процитовано 15 жовтня 2020.
- ↑ Les terribles effets des grillades sur la forêt de Bouskoura... La Nouvelle Tribune (fr-FR) . 7 січня 2020. Архів оригіналу за 17 жовтня 2020. Процитовано 15 жовтня 2020.
- ↑ Où se trouvent les propriétés de la famille royale saoudienne au Maroc?. Telquel.ma (фр.). Архів оригіналу за 15 жовтня 2020. Процитовано 15 жовтня 2020.
- ↑ pollution à Bouskoura [Архівовано 20 жовтня 2020 у Wayback Machine.] sur www.maghress.com consulté le 2 février 2014
- ↑ Pollution à Bouskoura Couperet Cours nocif Apparences Restructuration. Maghress. Архів оригіналу за 20 жовтня 2020. Процитовано 15 жовтня 2020.
- ↑ Diapo. La colère des habitants de Bouskoura contre la décharge de Médiouna. www.le360.ma. Архів оригіналу за 16 жовтня 2020. Процитовано 15 жовтня 2020.