Зеніт-3Ф — Вікіпедія
| ||||
Призначення | Ракета космічного призначення | |||
---|---|---|---|---|
Виробник | Південний машинобудівний завод | |||
Країна | ![]() | |||
Розміри | ||||
Висота | 59.6 м | |||
Діаметр | 3,9 м | |||
Маса | 471,000 кг | |||
Ступенів | 3 | |||
Вантаж | ||||
Вантаж на ГПО | 3,750 кг кг | |||
Споріднені ракети | ||||
Історія запусків | ||||
Космодроми | LC-109, Байконур | |||
Всього запусків | 4 | |||
Успішних | 4 | |||
Перший запуск | 20 січня 2011 | |||
Останній запуск | 26 грудня 2017 | |||
Перший ступінь | ||||
Двигуни | 1 РД-171 | |||
Тяга | 806,2 кН | |||
Питомий імпульс | 318 с | |||
Тривалість горіння | 150 с | |||
Паливо | Гас/LOX | |||
Другий ступінь | ||||
Двигуни | Маршевий 1 РД-120 Рульовий 1 РД-8 | |||
Тяга | 93 кН | |||
Питомий імпульс | 350 с | |||
Тривалість горіння | 190 с | |||
Паливо | Гас/LOX | |||
Третій ступінь - Блок Фрегат-СБ | ||||
Двигуни | 1хС5.92 | |||
Тяга | 19,6 кН | |||
Питомий імпульс | 326 с | |||
Тривалість горіння | >877 с | |||
Паливо | АТ/НДМГ |
«Зеніт-3SLБФ» («Зеніт-2SБ80» разом із розгінним блоком «Фрегат-СБ», «Зеніт-3Ф») — модифікація української ракети космічного призначення «Зеніт-3SLБ», до складу якої входять модифікована ракета «Зеніт-2SБ» і розгінний блок «Фрегат-СБ». Належить до РН середнього класу.
«НВО ім. С. О. Лавочкіна» розробило нову модифікацію розгінного блоку «Фрегат» для запусків в парі з РН «Зеніт-3SLБ», триступеневий носій у цьому випадку матиме найменування «Зеніт-3SLБФ». Триступеневий носій «Зеніт-3SLБ» дуже близький до ракети космічного призначення, що використовується в програмі «Морському старті» та «Наземний старт». У цьому випадку двигуни та вся критична авіоніка залишилися без зміни. Найбільше змінився обтічник корисного вантажу: замість обтічника виробництва фірми Boeing, що застосується на «Морському старті», у «Зеніт-3SLБФ» використовується чотириметровий обтічник розробки «НВО ім. С. О. Лавочкіна». 26 жовтня 2007 року на ракеті «Протон-К» він успішно пройшов випробування в польоті, причому спільно з блоком ДМ.
У 2011 році запустили метеорологічний супутник «Електро-Л № 1». У 2011 році також на орбіту виведені: в грудні зв'язку супутників до Марса — це «Фобос-Ґрунт», «Інхо-1», а також космічну обсерваторію «Спектр-Р».
Запуск Фобос-Ґрунт та Інхо-1 РКП Зеніт на відлітну траєкторію вперше був здійснений 8 листопада 2011 року. Якісно покращені характеристики дозволяють використовувати носій для запуску дослідних апаратів, а також в перспективі запустити власний дослідний зонд на полярну орбіту навколо Місяця, концепція якого вже проробляється і зараз має проєктну назву «Укрселена» в рамках участі України в міжнародних проєктах, як-от американська «Exploration» та європейська «Аврора».
Вдалий запуск АМС «Фобос-Ґрунт» та «Інхо-1» демонструє надійність вітчизняного носія й робить його привабливішим в очах замовників, для виведення корисного навантаження в рамках комерційних та наукових проєктів.
Перший запуск цієї модифікації здійснений 20 січня 2011 року о 14:21:01 за київським часом. О 14:40 апарат «Електро-Л № 1» у зв'язці з модернізованим розгінним блоком «Фрегат-СБ» вдало вийшов на опорну орбіту.
Дія | Декретний Київський час |
---|---|
Пуск РН | 14:29:01 |
Відділення 2-ї ступені РН | 14:37:38 |
1-ше включення маршового двигуна РБ | 15:44:26—15:52:40 |
Відділення баку РБ | 15:53:17 |
2-ге включення маршового двигуна РБ | 17:58:20—18:08:59 |
3-тє включення маршового двигуна РБ | 23:19:06—23:27:43 |
Відділення КА | 23:28:13 |
Після вдалого 1-го, а згодом 2-го та 3-го маршового двигуна розгінного блоку «Фрегат-СБ» російський метеорологічний супутник «Електро-Л № 1» вийшов на розрахункову орбіту.
Згідно зі штатною циклограмою, після відділення КА від розгінного блоку «Фрегат-СБ», останній додатковим маневром виводиться на орбіту заховання.
- Державне космічне агентство України [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.]
- ДП «Південне» [Архівовано 15 січня 2022 у Wayback Machine.]