Леопольдо Кальво-Сотело і Бустело — Вікіпедія
Леопольдо Кальво-Сотело і Бустело ісп. Leopoldo Calvo-Sotelo y Bustelo | |
---|---|
ісп. Leopoldo Calvo Sotelo Bustelo | |
![]() ісп. Leopoldo Calvo-Sotelo y Bustelo | |
Голова Уряду Іспанії | |
25 лютого 1981 — 1 грудня 1982 року | |
Попередник | Адольфо Суарес |
Наступник | Феліпе Гонсалес |
Народився | 14 квітня 1926[1][2][…] Мадрид, Іспанія[4] |
Помер | 3 травня 2008[1][2][…] (82 роки) Посуело-де-Аларкон, Мадрид, Іспанія |
Похований | Q120228232? |
Відомий як | політик, інженер |
Місце роботи | Unión Explosivos Río Tintod |
Громадянство | ![]() |
Національність | Іспанець |
Освіта | Мадридська вище технічне училище |
Alma mater | Мадридський технічний університет |
Політична партія | Союз демократичного центру |
У шлюбі з | Pilar Ibáñez-Martín Melladod[5] |
Діти | Víctor Calvo-Sotelod і Pedro Calvo-Sotelo Ibáñez-Martínd |
Професія | інженер-будівельник |
Релігія | Католицтво |
Нагороди | |
Підпис | ![]() |
![]() | |
Леопольдо Кальво-Сотело і Бустело, 1-й маркіз де Ріа Рібадео, (ісп. Leopoldo Calvo-Sotelo y Bustelo; нар. 14 квітня 1926, Мадрид, Іспанія — пом. 3 травня 2008, Тулуза, Франція) — іспанський політичний діяч, голова Уряду Іспанії з лютого 1981 по грудень 1982.
Племінник міністра фінансів Іспанії Хосе Кальво Сотело і літератора Хоакіна Кальво Сотело.
У 1951 році закінчив Мадридська вище технічне училище. У 1960 р. захистив докторську дисертацію в Мадридському політехнічному університеті. Починаючи з 1967 р. обіймав різні керівні посади в залізничному концерні Renfe.
У 1971 по 1975 рр. — депутат парламенту як представник підприємців хімічної промисловості.
У 1975 р., після смерті Франко, як міністр торгівлі увійшов до складу першого монархічного уряду, очолюваного Аріасом Наварро.
З липня 1976 р. — міністр в уряді Адольфо Суареса. Залишив свою посаду для підготовки до перших демократичних виборів (1977) і зайнявся організацією нової партії, Союзу демократичного центру (USD), яку очолив Суарес.
У 1977–1978 рр. — керівник парламентської фракції Союзу демократичного центру.
У 1978–1979 рр. — міністр зі зв'язків з Європейською економічною спільнотою.
У 1980–1981 рр. — віце-прем'єр з економічних питань.
У 1981–1982 рр. — прем'єр-міністр Іспанії.
Після відставки Суареса кандидатура Кальво-Сотело була висунута на посаду голови Уряду Іспанії. 23 лютого 1981, коли в парламенті проходило голосування по його кандидатурі, в зал засідань увірвалася група військових на чолі з підполковником Антоніо Техеро. Але спроба військового перевороту провалилася, і 25 лютого 1981 Кальво-Сотело був обраний головою Уряду Іспанії. У період його перебування на посаді глави уряду Іспанія офіційно вступила в НАТО, був прийнятий закон про розлучення, схвалено новий адміністративно-територіальний поділ країни на автономні області. Після поразки Союзу демократичного центру на парламентських виборах 1982 залишив свою посаду.
У 1983 році був обраний членом Парламентської асамблеї Ради Європи, а в 1986 — депутатом Європарламенту.
- ↑ а б Deutsche Nationalbibliothek Record #118638181 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- ↑ а б Find a Grave — 1996.
- ↑ а б Енциклопедія Брокгауз
- ↑ http://www.congreso.es/portal/page/portal/Congreso/Congreso/Iniciativas?_piref73_2148295_73_1335437_1335437.next_page=/wc/servidorCGI&CMD=VERLST&BASE=DIPH&FMT=DIPHXD1S.fmt&DOCS=3-3&DOCORDER=FIFO&OPDEF=Y&NUM1=&DES1=&QUERY=%2819520%29.NDIP.
- Leopoldo Calvo Sotelo [Архівовано 24 березня 2014 у Wayback Machine.]