Мі мажор — Вікіпедія
Позначення | |
---|---|
Англійською | E major |
Німецькою | E-Dur |
Пов'язані тональності | |
Паралельна | До-дієз мінор |
Домінанта | Сі мажор |
Субдомінанта | Ля мажор |
Приключові знаки | |
Дієзів | 4 |
Бемолів | - |
Гама | |
E, F♯, G♯, A, B, C♯, D♯ |
Мі мажор (E major, E-dur) — мажорна тональність, тонікою якої є звук мі.[1] Гама мі-мажор містить звуки:
мі - фа♯ - соль♯ - ля - сі - до♯ - ре♯
E - F♯ - G♯ - A - B - C♯ - D♯.
Паралельна тональність — до-дієз мінор, однойменний мінор — мі мінор.Мі мажор має чотири дієзи біля ключа (фа-, до-, соль-, ре-).
- Й. С. Бах — прелюдія та фуга з 1-го та 2-го зошитів ДТК
- Дж. Россіні — Увертюра до опери «Вільгельм Телль»
- Ф. Шуберт — Симфонія № 7
- Ф. Шопен — Етюд №3
- М. Леонтович — «Літні тони»[2]
- Л. Ревуцький — Симфонія №2
- «The Beatles» — Day Tripper
- «ABBA» — Thank You For The Music
- ↑ Словник-довідник музичних термінів - Індекс. term.in.ua. Процитовано 23 липня 2024.
- ↑ М. Леонтович. Хорові твори. Упор. В. Кузик. Київ, "Музична Україна", 2019. 464 с.