Пасмо про Норна-Ґеста — Вікіпедія
![]() | Ця стаття містить текст, що не відповідає енциклопедичному стилю. (грудень 2020) |
Ця стаття містить правописні, лексичні, граматичні, стилістичні або інші мовні помилки, які треба виправити. (грудень 2020) |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f1/Nornagest_%28gunnar_vidar_forssell%29.jpg/200px-Nornagest_%28gunnar_vidar_forssell%29.jpg)
Ґуннар Відар Форсселл
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/02/Die_Nornen_%281889%29_by_Johannes_Gehrts.jpg/200px-Die_Nornen_%281889%29_by_Johannes_Gehrts.jpg)
Йоганнес Ґертс (1889)
Пасмо про Норна-Ґеста (Nornagests þáttr) або Оповідь про Норна-Ґеста — легендарне пасмо про північного героя Норнаґеста (варіанти написання варіюються через скорочену версію імені Ґест).
Норна-Ґест був сином данця Торда Тінґбіта, який мешкав у маєтку Ґренінґ в Данії. Коли Ґест народився, до помешкання його батьків прибули три норни, аби передбачити долю дитини. Двоє з них пообіцяли йому щасливе майбутнє. Однак Скульд, наймолодша з норн, ображена поганим ставлення до себе, проголосила погані пророцтва для дитини. Так, вона напророкувала, що життя Ґеста триватиме не довше, аніж палатиме свічка, яка стояла над його люлькою. Найстарша норна (Урд) одразу ж загасила ту свічу й наказала його матері оберігати її.
Коли Норна-Ґест виріс, то вже він оберігав ту свічу й прожив таким чином понад 300 років. Він брав участь у битвах Сіґурда з роду Вельсунгів, проводив час з сином Рагнара Лодброка Бьйорном Залізнобоким та його братами, бився зі Старкадом, шведським конунгом Сіґурдом Перснем, конунгом Еріком в Уппсалі1, конунгом Гаральдом Прекрасноволосим та конунгом Гльодвєром2 в Німеччині.
Згідно з легендою, коли конунг Олав Трюггвасон намагався навернути Північ до християнства, він покликав до свого двору Норна-Ґеста. На третій рік правління конунга Олава перед ним постав Норна-Ґест й попросився стати його охоронцем. Він був надзвичайно високий і сильний та був непідвладний часові. Норна-Ґест тоді був охрещений за бажанням конунга й запалив свічу, яку мав оберігати за наказом норни Урд. Відповідно до пророцтва, в момент, коли свіча догоріла, Норна-Ґест помер.
Історія Норна-Ґеста розказана у Пасмові про Норна-Ґеста, яку написано понад 1300 років тому. Цю ж історію потім було інкорпоровано як епізод до Саги про Олава Трюггвасона в середньовічному ісландському манускрипті «Книга з Плаского острова», яка також містила кілька поем зі Старшої Едди.[1]
Історія про Норна-Ґеста та його свічу має аналог у грецькій міфології: історію про Мелеагра, якому було напророковано прожити рівно стільки, скільки певна колода лишатиметься неспаленою. Ця історія міститься в Овідієвих Метаморфозах.
Письменник-фантаст Пол Андерсон увів історію про Норна-Ґеста до Лодки мільйону років, книги оповідань про безсмертя.
- ↑ Eiríkr at Uppsölum доволі поширене ім'я для шведських конунгів (королів). Це може бути відсиланням як до Еріка Рєвільссона, так й до Еріка Бьйорнссона, Еріка Еймундссона або Еріка Переможця.
- ↑ Гльодвєр з Німеччини може бути насправді посиланням на Людовіка Німецького або Людовіка ІІ, римського імператора.
- ↑ Norse Mythology: Legends of Gods and Heroes (Peter A. Munch. New York: The American-Scandinavian Foundation. 1926) (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 14 липня 2011. Процитовано 4 червня 2015.
- Прядь про Норна-Ґеста давньоскандинавською
- Україномовний переклад Ілька Біленка-Шумахера (2015 рік)
- Оригінальний текст та англомовний переклад Нори Кершоув (1921 рік)
- Оригінальний текст та англомовний переклад Джорджа Л. Гардмана (2011 рік)
- Російськомовний переклад Олени Гуревич
- База даних, з повним переліком усіх манускриптів, видань, перекладів та допоміжної літератури.