Пісків — Вікіпедія
село Пісків | |||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
Країна | ![]() | ||||
Область | Рівненська область | ||||
Район | Рівненський район | ||||
Громада | Костопільська міська громада | ||||
Облікова картка | с. Пісків | ||||
Основні дані | |||||
Засноване | 1577 | ||||
Населення | 1167 | ||||
Площа | 0,285 км² | ||||
Густота населення | 4094,74 осіб/км² | ||||
Поштовий індекс | 35032 | ||||
Телефонний код | +380 3657 | ||||
Географічні дані | |||||
Географічні координати | 50°56′49″ пн. ш. 26°28′45″ сх. д.H G O | ||||
Середня висота над рівнем моря | 177 м | ||||
Водойми | річка Замчисько | ||||
Відстань до залізничної станції | Рівного 42 км км | ||||
Місцева влада | |||||
Адреса ради | 35032, Рівненська обл., Костопільський р-н, с. Пісків | ||||
Карта | |||||
Мапа | |||||
![]() | |||||
|
Піскі́в — село в Україні, в Рівненському районі Рівненської області. Населення становить 1167 осіб.
Село розташоване на правому березі річки Замчисько.
У 1906 році село Костопільської волості Рівненського повіту Волинської губернії. Відстань від повітового міста 48 верст, від волості 9. Дворів 97, мешканців 612[1].
Пісків — село в Україні, в Рівненському районі Рівненської області. Орган місцевого самоврядування — Костопільська міська рада. Раніше було Центром сільради. До обласного центру — 45 км, до центру громади — 12 км.
Перша згадка про село належить до 1577 р. Існують перекази, що землі населеного пункту належали пану Пісківському. У 1939 р. населений пункт був завойований радянським союзом.
У 1940 році колгосп носив назву «імені Молотова», з 1959 по 1993 — «40-річчя Жовтня», у 1993 році перейменовано в колективно-сільськогосподарське підприємство «Пісківське».
У1935-1936 рр. в селі була створена хата- читальня .У 1947 р. — створена бібліотека.1947 р.-бібліотекар Л. Г. Цимбалюк.1957 р.- Л. В . Шамбір.1958 р.- Н. М. Скороход.1986 р.-Заблоцька Л.Є . 1987 р.- Салаган М . М. 1998 р.-Дідух З. Є.
Перша школа була заснована у70-хрр.XIX ст. німцями-колоністами. У 1921 р. в селі діяла польська школа, вчителював Ігнатій Пеховяк. У 1937—1939 рр. — вчителював Щєснєк. У 1939-41рр.-навчання було польською мовою, школа -початкова. В січні 1944 р. було відновлено навчання. Протягом 1950—1952 рр. було побудовано три кабінети та приміщення для книг сучасної школи. У 1973—1974 рр. добудовано ще 8 кабінетів. У 1975 р. було збудовано приміщення їдальні У 1976 р.-почали обладнувати шкільний стадіон. У 1987 р.-розпочато будівництво нової шкільної майстерні. Тут розміщена і бібліотека.
У кінці 2014 року почалось будівництво нової школи А в кінці 2017 року її відкрили
У 1753 р. в селі побудована церква. Приміщення дерев'яне на кам'яному фундаменті, покрита бляхою. Церква Покрови Пресвятої Богородиці — давня святиня у селі Пісків належить до оригінальних зразків дерев'яного монументального зодчества Пригоринського регіону історичної Волині. Вона пережила роки лихоліття, залишаючись діючою церквою.
Ветерани Радянсько-німецької війни
[ред. | ред. код]Андрущенко Михайло Петрович- народився 29 лютого 1924 року в селі Ново-Єгорівка Харківської області Двурігінського району. Освіту мав вісім класів. Був призваний 28 серпня 1942 року в місті Сталінграді і воював на Воронежському фронті зв'язківцем про непохитну мужність і відвагу свідчать документи, які збережені онукою Вінярчук Наталією. В довідці, виданій червоноармійцю Андрущенко М. П. про те, що йому, як учаснику відмінних бойових дій в боях при прориві обороні німців на річці Нейсен і взяття міст Єссен, Кірххайн, Фолькенберг, Мольберг і вихід на річку Ельду Північно-Західного фронту, наказом Верховного головнокомандуючого Маршала Радянського Союзу т. Сталіна від 23.04.1945 р. за № 340 оголошена подяка.
Повернувшись із війни Михайло Петрович був зарахований бійцем міської пожежної команди в місті Костопіль у лютому 1948 році, а в листопаді цього ж року — призначений помічником командира міської пожежної команди. А з 1950 року — начальником караула міської пожежної команди. У 1984 році його звільняють у зв'язку з виходом на пенсію. Помер 26 травня 2006 року.
Нагороджений: Орден «Орденом Отечественной войны ІІ степени» (1985р), «За мужність» ІІІ ступеня (1999р).
Медаль «Ветеран труда», « Захиснику Вітчизни»(1999р)
«За визволення Праги»
«За перемогу над Німеччиною»
Ювілейна медаль
«60 років визволення України від фашистських загарбників» (2004р)
Наказом Міністра оборони України від 29.04.2005 р. Андрущенко Михайлу Петровичу присвоєно чергове військове звання — старший лейтенант запасу.
Під Іловайськом загинув уродженець Піскова старший солдат Сергій Головчак.
Біля села Водяне загинув уродженець села, морський піхотинець Олексій Кондратюк (1995—2017).
В селі похований Роман Пиясюк (1975—2015) — сержант 1-ї танкової бригади.
У Пісківській ЗОШ відкрито меморіальну дошку випускнику Мацюку Олександру Володимировичу (1975—2016) — учаснику російсько-української війни[2]
Олександр Грищук - український громадський діяч, співзасновник ініціативи «Proсвіта», спрямованої на ознайомлення широкої української громадськості з українською історією. Автор статей на тематику міжнародних відносин. Стажер Парламентарної програми Канада - Україна у 2023 році, працює наразі в Канадському парламенті. Помічник депутата Канадського парламенту Івана Бейкера.
Для увічнення пам'яті про події Німецько-радянської війни та подвиги їх учасників, побудовано в селі обеліск загиблим односельчанам. 168 жителів воювали на фронтах Німецько-радянської війни. Також на території села є німецьке кладовище.
Герб: у зеленому полі по виділеній зубчастій основі пливе срібний лебідь з піднятими крильми. Прапор: квадратне полотнище, що складається%96сків.J з двох горизонтальнх смуг-верхньої зеленої та нижньої синьої(співвідношення їх ширин рівне 3:2), по середині зеленого поля пливе білий лебідь з піднятими крильми. Лебідь є втіленням вірності і віри в майбутнє, синій колір характеризує багаті водні ресурси а зелений-щедрі ліси. Символи затверджено рішенням сесії сільської Ради № 146 від 27 липня 2004 р. Автори проектів: Ю.Терлецький, М.Омельчук і М.Стасюк.
.1.Пісківська сільська Рада 2.Пісків
1.Історія міст і сіл Української РСР. Ровенська обл./ред. А. В. Мяловицький.-К