Дивоптахові — Вікіпедія
Дивоптахові | ||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() | ||||||||||||||||
Біологічна класифікація | ||||||||||||||||
| ||||||||||||||||
Роди | ||||||||||||||||
14 родів | ||||||||||||||||
Посилання | ||||||||||||||||
|
Дивопта́хові[1], ра́йські птахи́ (Paradisaeidae) — родина лісових птахів, що належить до ряду горобцеподібних.
Розміром — від великої синиці до галки[2]. Більшість видів цієї родини мешкають на Новій Гвінеї і дрібних прилеглих островах, невелика кількість видів трапляється на Молуккських островах і в північній та східній Австралії. Більшість видів дивоптахових відомі передусім завдяки яскравому й різноманітному забарвленню оперення самців. Особливо виділяється подовжене й вишукане пір'я, що простягається від дзьоба, крил, хвоста чи голови. Самки дивоптахових однотонні: бурі, коричневі, зелені. Дивоптахові здебільшого населяють густі тропічні ліси. У раціоні всіх видів переважають фрукти, дещо рідше трапляються членистоногі. Статева поведінка птахів різна: від моногамії до полігамії.
Птахи мають культурне значення для жителів Нової Гвінеї. Шкурки і яскраве пір'я, торгівля якими триває вже протягом двох тисяч років, використовують для прикрашання одягу. Птахи викликали великий інтерес у колекціонерів із Західної Європи, орнітологів, а також письменників. Багатьом видам загрожує зникнення через полювання й втрату життєвого простору. Так, вид Epimachus fastuosus занесено в Червоний список МСОП як уразливий (категорія і критерій: Vulnerable C2a(i) ver 3.1)[3]. Полювання на дивоптахових заради їхнього пір'я призвело до зменшення чисельності й зникнення деяких видів.
У птахів залежно від виду спостерігають і моногамію, і полігамію. Гнізда ці птахи влаштовують у кроні дерев або кущів, а деякі види — у дуплах.
Живляться насінням, плодами, комахами, рідше дрібними хребетними, деякі — нектаром.
Центром різноманіття дивоптахових є великий острів Нова Гвінея, який населяють всі роди, крім двох монотипних Lycocorax та Semioptera, які є ендемічними для Молуккських островів, розташованих на захід від Нової Гвінеї. З дивоптахових, що належать до роду Ptiloris, два ендемічні для прибережних лісів східної Австралії, один вид мешкає і в Австралії, і в Новій Гвінеї, один — лише в Новій Гвінеї. Єдиним родом, види якого поширені поза островом Нова Гвінея, є Manucodia; одного представника цього роду виявлено на крайній півночі Квінсленду. Решта видів населяє Нову Гвінею й навколишні острови. Окремі види мають обмежений ареал: скажімо, Cicinnurus respublica мешкає лише на островах Вайгео й Батанта[4].
Більшість дивоптахових живуть у тропічних лісах, у тому числі вологих джунглях, болотах, хмарних лісах. Майже всі вони одинокі мешканці дерев. Кілька видів зафіксовано на прибережних мангрових деревах. Найпівденніший вид, птах роду Ptiloris з Австралії, живе в субтропічних і помірно вологих лісах. Невибагливим щодо місць проживання є рід Manucodia, особливо його представник Manucodia ater, що населяє і ліси, і відкриту лісисту місцевість.
У родині вчені нараховують 42 види, які поділяють на 14 родів.
- Роди
- Астрапія (Astrapia) — 5 видів;
- Королівський дивоптах (Cicinnurus) — 3 види;
- Дивоптах-серподзьоб (Drepanornis) — 2 види;
- Дивоптах-шилодзьоб (Epimachus) — 2 види;
- Зеленоволий оздобник (Lophorina) — 3 види;
- Бурокрилий дивоптах (Lycocorax) — 2 види;
- Манукодія (Manucodia) — 4 види;
- Шоломник (Paradigalla) — 2 види;
- Дивоптах (Paradisaea) — 6 видів;
- Блакитний дивоптах (Paradisornis) — 1 вид;
- Паротія (Parotia) — 6 видів;
- Гриваста манукодія (Phonygammus) — 1 вид;
- Строкатий дивоптах (Pteridophora) — 1 вид;
- Оздобник (Ptiloris) — 4 види;
- Чароптах (Seleucidis) — 1 вид;
- Вимпельник (Semioptera) — 1 вид.
Племена Нової Гвінеї часто використовують пір'я дивоптахових у своєму одязі та ритуалах. До того ж це пір'я в минулі сторіччя було популярне в Європі як прикраса для жіночих капелюхів. Полювання на пір'їни та руйнування життєвого простору птахів призвело до надзвичайного скорочення чисельності певних видів. Наразі руйнування життєвого простору відбувається здебільшого через вирубування лісів.
Найвідоміші види роду Paradisaea, зокрема його типовий вид — дивоптах великий (Paradisaea apoda). Цей вид був описаний зі зразків, які потрапили до Європи завдяки торговельній експедиції на початку XVI столітті. Місцеві торговці готували ці зразки, вилучаючи їхні крила й ноги, оскільки їх можна було використовувати як прикрасу. Це не було відомо дослідникам, і через брак відомостей виникало багато домислів щодо них. Людям ввижався загадковий фенікс. Часто безногий і безкрилий вигляд шкурок наводив на думку, що ці птахи ніколи не сідали на землю й постійно перебували в повітрі завдяки своєму пір'ю. Перші європейці, які натрапили на шкурки птахів, були магелланові мандрівники під час навколосвітнього плавання. Антоніо Пігафетта писав: «Люди розповідали нам, що ті птахи прийшли із земного раю, і вони називають їх „bolon diuata“, що означає „птахи Бога“»[5]. Таке походження і назви «райські птахи», і номена apoda (буквально — безногий).
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e3/Flag_of_Papua_New_Guinea.svg/200px-Flag_of_Papua_New_Guinea.svg.png)
Через свою екзотичність дивоптахові неодноразово ставали предметом уваги колекціонерів, біологів, письменників. Британський натураліст Альфред Рассел Воллес детально описує їх у книзі «Малайський архіпелаг» (англ. «The Malay Archipelago»). Ведучий-натураліст Девід Аттенборо зняв науково-популярний фільм про дивоптахових під назвою «Аттенборо в раю» (англ. «Attenborough in Paradise»). Одного з видів дивоптахових зображено на прапорі країни Папуа Нова Гвінея. Назву Райський птах має навколополярне сузір'я Південної півкулі неба (лат. Apus).
- Cicinnurus respublica
- Paradisaea minor
- Parotia lawesii
- Epimachus fastuosus
- ↑ Фесенко Г. В., Шидловський І. В. Зоогеографічні особливості поширення птахів частина 1. Нотогейська і Неогейська суші // Біологічні студії. — 2002. — Т. 6, вип. 3. — С. 197—222.
- ↑ Українська радянська енциклопедія. — Вид. 2-ге. — К.: Головна редакція УРЕ. — 1983. — Т. 9. — С. 274.
- ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 12 листопада 2012. Процитовано 23 листопада 2012.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 10 квітня 2012. Процитовано 22 листопада 2012.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ Harrison, Thomas P. (1960). «Bird of Paradise: Phoenix Redivivus». Isis 51 (2): 173—180. doi:10.1086/348872.
- Birds-of-Paradise Project [Архівовано 26 жовтня 2018 у Wayback Machine.] website by the Cornell Lab of Ornithology
- Bird-of-paradise videos and images [Архівовано 16 березня 2016 у Wayback Machine.] on the Internet Bird Collection
- Birds-of-paradise infographic [Архівовано 14 травня 2014 у Wayback Machine.] produced for National Geographic
- Birds-of-paradise [Архівовано 17 квітня 2021 у Wayback Machine.] from Papua New Guinea, PhotographyAxis
![]() | Це незавершена стаття з орнітології. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
|
|