Григоріївський Бізюків чоловічий монастир — Вікіпедія
Григоріївський Бізюків чоловічий монастир УПЦ (МП) | |
---|---|
46°57′15″ пн. ш. 33°36′34″ сх. д. / 46.95417° пн. ш. 33.60944° сх. д.Координати: 46°57′15″ пн. ш. 33°36′34″ сх. д. / 46.95417° пн. ш. 33.60944° сх. д. | |
Тип споруди | монастир |
Розташування | ![]() |
Перша згадка | 1782 |
Початок будівництва | 1782 |
Належність | УПЦ (МП) |
Стан | пам'ятка архітектури національного значення України |
Вебсайт | bizukiv.ks.ua |
![]() | |
![]() |
Свято-Григорівський Бізюків чоловічий монастир Новокаховської єпархії УПЦ (МП) — монастир, розташований у селищі Червоний Маяк Бериславського району Херсонської області.
У 1782 році Г. О. Потьомкіним в знак подяки єгумену Феодосію за допомогу, надану під час російсько-турецької війни 1768–1774 p.p., виділено землі під монашеську обитель. На цих землях і виникло Софронієвське подвір'я.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8f/%D0%A4%D0%B5%D1%81%D0%B5%D0%BD%D0%BA%D0%BE_-_%D0%93%D1%80%D0%B8%D0%B3%D0%BE%D1%80%D1%96%D0%B5%D0%B2%D1%81%D0%BA%D1%96%D0%B9_%D0%91%D0%B8%D0%B7%D1%8E%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%8A_%D0%BC%D0%BE%D0%BD%D0%B0%D1%81%D1%82%D1%8B%D1%80%D1%8C_-_%D0%A6%D0%B5%D1%80%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%8C_%D0%B2%D0%BE_%D0%B8%D0%BC%D1%8F_%D1%81%D0%B2%D1%8F%D1%89%D0%B5%D0%BD%D0%BD%D0%BE%D0%BC%D1%83%D1%87%D0%B5%D0%BD%D0%B8%D0%BA%D0%B0_%D0%93%D1%80%D0%B8%D0%B3%D0%BE%D1%80%D1%96%D1%8F_-_1782.jpg/220px-thumbnail.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8e/%D0%A4%D0%B5%D1%81%D0%B5%D0%BD%D0%BA%D0%BE_-_%D0%93%D1%80%D0%B8%D0%B3%D0%BE%D1%80%D1%96%D0%B5%D0%B2%D1%81%D0%BA%D1%96%D0%B9_%D0%91%D0%B8%D0%B7%D1%8E%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%8A_%D0%BC%D0%BE%D0%BD%D0%B0%D1%81%D1%82%D1%8B%D1%80%D1%8C_-_%D0%A6%D0%B5%D1%80%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%8C_%D0%92%D0%BE%D0%B7%D0%BD%D0%B5%D1%81%D0%B5%D0%BD%D1%96%D1%8F_%D0%93%D0%BE%D1%81%D0%BF%D0%BE%D0%B4%D0%BD%D1%8F_-_1893.jpg/220px-%D0%A4%D0%B5%D1%81%D0%B5%D0%BD%D0%BA%D0%BE_-_%D0%93%D1%80%D0%B8%D0%B3%D0%BE%D1%80%D1%96%D0%B5%D0%B2%D1%81%D0%BA%D1%96%D0%B9_%D0%91%D0%B8%D0%B7%D1%8E%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%8A_%D0%BC%D0%BE%D0%BD%D0%B0%D1%81%D1%82%D1%8B%D1%80%D1%8C_-_%D0%A6%D0%B5%D1%80%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%8C_%D0%92%D0%BE%D0%B7%D0%BD%D0%B5%D1%81%D0%B5%D0%BD%D1%96%D1%8F_%D0%93%D0%BE%D1%81%D0%BF%D0%BE%D0%B4%D0%BD%D1%8F_-_1893.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/ba/%D0%A4%D0%B5%D1%81%D0%B5%D0%BD%D0%BA%D0%BE_-_%D0%93%D1%80%D0%B8%D0%B3%D0%BE%D1%80%D1%96%D0%B5%D0%B2%D1%81%D0%BA%D1%96%D0%B9_%D0%91%D0%B8%D0%B7%D1%8E%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%8A_%D0%BC%D0%BE%D0%BD%D0%B0%D1%81%D1%82%D1%8B%D1%80%D1%8C_%D0%A5%D0%B5%D1%80%D1%81%D0%BE%D0%BD%D1%81%D0%BA%D0%BE%D0%B9_%D0%B5%D0%BF%D0%B0%D1%80%D1%85%D1%96%D0%B8.jpg/220px-%D0%A4%D0%B5%D1%81%D0%B5%D0%BD%D0%BA%D0%BE_-_%D0%93%D1%80%D0%B8%D0%B3%D0%BE%D1%80%D1%96%D0%B5%D0%B2%D1%81%D0%BA%D1%96%D0%B9_%D0%91%D0%B8%D0%B7%D1%8E%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%8A_%D0%BC%D0%BE%D0%BD%D0%B0%D1%81%D1%82%D1%8B%D1%80%D1%8C_%D0%A5%D0%B5%D1%80%D1%81%D0%BE%D0%BD%D1%81%D0%BA%D0%BE%D0%B9_%D0%B5%D0%BF%D0%B0%D1%80%D1%85%D1%96%D0%B8.jpg)
У 1782–1783 рр. монахи побудували церкву священномученика Григорія, єпископа і просвітителя Вірменії. Подвір'я здобуло нове ім'я — Григор'ївське. Пізніше турецький султан розорив монастир.[1]
На цей час на Смоленщині занепав колись відомий Хрестовоздвиженський Бізюків монастир, заснований у 1650 році.
У 1803 році ці дві обителі були об'єднані у Григорієвський Бізюків монастир.
У першій половині XIX ст. його земельна площа становила вже 25 тис. 964 десятини. В ньому налічувалось 70 капітальних будівель. Серед них: собор, дві церкви, дзвіниця, братський корпус, будинок архімандрита, будинок намісника, дитячий притулок, дворянський і загальний готелі, постоялий двір. У монастирі був фельдшерський пункт, який обслуговував селян сусідніх сіл. У володінні монастиря були також млини, олійниця, виноробня, вапнярня, кузня, цегельно-черепичні і гончарні майстерні, електростанція. Монастир вів просвітницьку діяльність, крім церковно-парафіяльної школи для дітей працювали місіонерські курси, пізніше місіонерська семінарія. Коштом знатного українського роду Чечелів, нащадків відомого козацького полковника Дмитра Чечеля, було збудовано скит Григоріє-Бізюкового монастиря.
У 1893 році було завершено будівництво храму на честь Вознесіння Господнього за проектом архітектора Аркадія Тодорова[2].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a2/%D0%9D.%D0%A4.%D0%9D%D0%BE%D0%B3%D0%B0%D1%87%D0%B5%D0%B2%D1%81%D0%BA%D1%96%D0%B9._%D0%93%D1%80%D0%B8%D0%B3%D0%BE%D1%80%D1%96%D0%B5%D0%B2%D1%81%D0%BA%D1%96%D0%B9_%D0%91%D0%B8%D0%B7%D1%8E%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%8A_%D0%BC%D0%BE%D0%BD%D0%B0%D1%81%D1%82%D1%8B%D1%80%D1%8C_%D0%A5%D0%B5%D1%80%D1%81%D0%BE%D0%BD%D1%81%D0%BA%D0%BE%D0%B9_%D0%B5%D0%BF%D0%B0%D1%80%D1%85%D1%96%D0%B8%2C_1894.jpg/220px-%D0%9D.%D0%A4.%D0%9D%D0%BE%D0%B3%D0%B0%D1%87%D0%B5%D0%B2%D1%81%D0%BA%D1%96%D0%B9._%D0%93%D1%80%D0%B8%D0%B3%D0%BE%D1%80%D1%96%D0%B5%D0%B2%D1%81%D0%BA%D1%96%D0%B9_%D0%91%D0%B8%D0%B7%D1%8E%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D1%8A_%D0%BC%D0%BE%D0%BD%D0%B0%D1%81%D1%82%D1%8B%D1%80%D1%8C_%D0%A5%D0%B5%D1%80%D1%81%D0%BE%D0%BD%D1%81%D0%BA%D0%BE%D0%B9_%D0%B5%D0%BF%D0%B0%D1%80%D1%85%D1%96%D0%B8%2C_1894.jpg)
У 1918 році монастир закрито. Його церкви, господарські приміщення зруйновано. Взимку 1919 року монастир зайняв загін «червоних» під керівництвом Кирила Івденка. Червоні знущались з братії монастиря та грабували місцеве населення. Братія Бізюківського монастиря поскаржилася на червоних сотнику вільного козацтва Осауленку, що стояв зі своєю сотнею неподалік у Бериславі. 10 лютого 1919 року відбувся бій сотні Осауленка з 20[3] сотнями червоних на чолі з Івденком та Дорошенка[3]. Останні зазнали поразки й були вибиті з монастиря.
Під час війни 1941–1945 років німецькі загарбники вивезли залишки монастирських цінностей.
Головний Хрестовоздвиженський собор підірвали у 1970-х роках.
Відновлення монастиря розпочалось на початку 1990-х рр.
Сьогодні, завдяки трудам усіх і, зокрема, благочинного монастиря, вдається поступово, крок за кроком відроджувати обитель.
Монастир належить до Херсонської єпархії РПЦвУ.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/67/Winter_Cathedral_of_Saint_Gregory_Biziukiv_monastery_after_Russian_shelling%2C_2024-02-08_%2801%29.jpg/220px-Winter_Cathedral_of_Saint_Gregory_Biziukiv_monastery_after_Russian_shelling%2C_2024-02-08_%2801%29.jpg)
10 лютого 2024 року Бізюків монастир постраждав внаслідок обстрілу російської армії. Зруйновано дах та фасад будівлі.[4][5]
- ↑ Григорьевский Бизюков монастырь Херсонской епархии/ Сост. Н. Ф. Ногачевский. — Одесса, 1894.
- ↑ Г. В. Барановский. Юбилейный сборник сведений о деятельности бывших воспитанников Института гражданских инженеров (Строительного училища) 1842-1892. (Вып. 1). — СПб.: Типо-литогр. К. Л. Пентковского, 1893, С. 346
- ↑ а б Свято-Григорьевский Бизюков мужской монастырь — Годы испытаний: 1917–1919[недоступне посилання з липня 2019] (рос.)
- ↑ Тут сотник Осауленко дав на горіхи «червоним». Цікаві факти про Бізюків чоловічий монастир. О, Море.Сity (укр.). Процитовано 1 травня 2024.
- ↑ Доценко, Маргарита (10 лютого 2024). Наслідки обстрілу монастиря у селищі Червоний Маяк на Херсонщині (фото). Мост (укр.). Процитовано 1 травня 2024.
- Григорьевский Бизюков монастырь Херсонской епархии / Сост. Н. Ф. Ногачевский. — Одесса, 1894.
- Свято-Григорівський Бізюків чоловічий монастир — офіційний сайт православного монастиря України [Архівовано 26 червня 2020 у Wayback Machine.]
- Церков величність (Нариси з історії Бериславщини: Вип. 2)
- На дні Каховського водосховища знайшли печери монастиря