Фара (храм) — Вікіпедія
Фара (від нім. Pfarrei, «парафія»), Фарна церква (нім. Pfarrkirche, «парафіяльна церква») — найстарший храм міста (перший храм міської парафії) чи головний храм деканату. Іноді — парафія або парафіяльний храм у середньовічних країнах Центральної і Східної Європи. В містах, що мали кафедру єпископа, — назва другої за значенням церкви після кафедрального собору. Будувалися, зазвичай, поблизу ринків. Інша назва — «міська церква» (нім. Stadtkirche). В німецькомовному середовищі термін вживається для позначення головних євангелістських храмів незалежно від часу будови. Також — фарний костел (від пол. Kościół farny, «церква парафіяльна»).
Фарними називають шерег костелів в українських містах і містечках:
- Бучач, костел Успіння Пресвятої Діви Марії
- Клевань, костел Благовіщення Пресвятої Діви Марії
- Тернопіль, Парафіяльний костел Пресвятої Діви Марії Неустанної Помочі (знищений більшовиками)
- Тячів, Реформатський костел
- Kopaliński W. Słownik mitów i tradycji kultury.— Warszawa: Państwowy Instytut Wydawniczy, 1987.— ISBN 83-06-00861-8. (пол.)