Лука (рослинність) — Вікіпедія
Лу́ки[1], луг[2] — ділянка ґрунту в умовах достатнього або надмірного зволоження, вкрита переважно багаторічними трав'янистими рослинами, в основному злаками та осоковими. Зазвичай використовується як пасовища для домашньої худоби та як сіножаті. Всі луки характеризуються наявністю травостою та дернини.
Луки класифікуються за місцем розташування на материкові, гірські та заплавні.
Найкращі і найпродуктивніші луки у долинах річок, де дерева не можуть рости через поверхневі води.
- Лу́ки в червні на Січеславщині
- Луки біля с. Батьки
- Льон на луках Січеславщини
- Червневі Луки біля Лозуватки
- Чебрець на степових луках України
- Шавлія похила на луках Сумщини
- ЛучнІ трави біля лісу с. Капустинці на Сумщині
- Материнка на луках Сумщини
- Квітучі луки Січеславщини
- Лучні квіти України
- Ковила с шавлією на луках України.
- Квітучі луки Лозуватки
- Болотна лука
- Заплава
- Оболонь
- Блоні
- Обростання
- ↑ Лука // Словник української мови : в 11 т. — Київ : Наукова думка, 1970—1980.
- ↑ Луг // Словник української мови : в 11 т. — Київ : Наукова думка, 1970—1980.