Ткачик білолобий — Вікіпедія
Ткачик білолобий | ||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() Самець білолобого ткачика поряд з гніздом ![]() Самиця білолобого ткачика | ||||||||||||||||||
Біологічна класифікація | ||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||
Amblyospiza albifrons (Vigors, 1831) | ||||||||||||||||||
Підвиди | ||||||||||||||||||
(Див. текст) | ||||||||||||||||||
Синоніми | ||||||||||||||||||
Pyrrhula albifrons Vigors, 1831 | ||||||||||||||||||
Посилання | ||||||||||||||||||
|
Тка́чик білолобий[2] (Amblyospiza albifrons) — вид горобцеподібних птахів родини ткачикових (Ploceidae). Мешкає в Африці на південь від Сахари. Це єдиний представник монотипового роду Білолобий ткачик (Amblyospiza) в монотиповій підродині Amblyospizinae[3].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/ab/Thick_Billed_Weaver_%2842941003490%29.jpg/200px-Thick_Billed_Weaver_%2842941003490%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/19/Amblyospiza_albifrons%2C_w%2C_vreet_netel-dopvrugte%2C_a%2C_Skeerpoort.jpg/200px-Amblyospiza_albifrons%2C_w%2C_vreet_netel-dopvrugte%2C_a%2C_Skeerpoort.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1c/Thick-billed_Weaver_%28Amblyospiza_albifrons%29_juvenile_%2812929741175%29.jpg/200px-Thick-billed_Weaver_%28Amblyospiza_albifrons%29_juvenile_%2812929741175%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/09/Amblyospiza_albifrons%2C_nes%2C_a%2C_Manie_van_der_Schijff_BT.jpg/200px-Amblyospiza_albifrons%2C_nes%2C_a%2C_Manie_van_der_Schijff_BT.jpg)
Довжина птаха становить 19-20 см. Забарвлення варіюється від каштанового до чорнувато-бурого, в залежності від підвиду, самиці є світлішими за самців, нижня частина тіла у них білувата, поцяткована коричневими смугами. На лобі і крилах у них є помітні білі плями. Дзьоб великий, міцний, у самців чорний, у самиць жовтий. Забарвлення молодих птахів подібне до забарвлення самиць, молоді самці набувають дорослого забарвлення у віці 2 років.
Виділяють десять підвиди:[4]
- A. a. capitalba (Bonaparte, 1850) — від Сенегалу до південно-західної Нігерії;
- A. a. saturata Sharpe, 1908 — від південної Нігерії до північного заходу ДР Конго;
- A. a. melanota (Heuglin, 1863) — від північного сходу ДР Конго до Ефіопії, Уганди і північно-західної Кенії;
- A. a. montana Van Someren, 1921 — від сходу ДР Конго до центральної і південно-західної Кенії і на південь до центральної Замбії, Малаві і північно-західного Зімбабве;
- A. a. unicolor (Fischer, GA & Reichenow, 1878) — південь Сомалі, схід Кенії і Танзанії, острови Занзібарського архіпелагу;
- A. a. tandae Bannerman, 1921 — північно-західна Ангола і крайній захід ДР Конго;
- A. a. kasaica Schouteden, 1953 — південний схід ДР Конго;
- A. a. maxima Roberts, 1932 — південно-східна Ангола, північно-східна Намібія, західна Замбія, північна Ботсвана і крайній північний захід Зімбабве;
- A. a. woltersi Clancey, 1956 — схід Зімбабве, південь Мозамбіку, північний схід і схід ПАР;
- A. a. albifrons (Vigors, 1831) — південний схід ПАР.
Білолобі ткачики живуть в лісистих саванах, чагарникових заростях, на узліссях тропічних лісів, на болотах та інших водно-болотних угіддях, в очеретяних заростях на берегах річок, озер і ставків. Живляться переважно комахами, зокрема термітами, ягодами і плодами, а також насінням.
Білолобим ткачикам притаманна полігінія, коли на одного самця припадає до 6 самиць, а на одній гніздовій території є до 3 гнізд. При невеликій щільності популяції птахи також утворюють моногамні пари, які формують колонії. Ці колонії можуть нараховувати до 100 гнізд. Гнізда білолобих ткачиків невеликі, мають кулеподібну форму з входом зверху і збоку (на відміну від більшості інших ткачиків). Воно робиться з тонкого очерету і підвішується серед комишів. В кладці 3 білувато-рожевих яйця, поцяткованих червоними, пурпуровими і коричневими плямками. Насиджують виключно самиці. Інкубаційний період триває 14-16 днів, пташенята покидають гніздо через 18-20 днів після вилуплення. За ними доглядають переважно самиці, іноді їм допомагають самці.
Гнізда білолобих ткачиків часто розорюються білобровими коукалами, воронами і нільськими варанами. Покинуті гнізда можуть повторно використовувати золотогруді бенгалики і бурі амаранти.
- ↑ BirdLife International (2016). Amblyospiza albifrons: інформація на сайті МСОП (версія 2021.3) (англ.) 27 червня 2022
- ↑ Фесенко Г. В. Вітчизняна номенклатура птахів світу. — Кривий Ріг : ДІОНАТ, 2018. — 580 с. — ISBN 978-617-7553-34-1.
- ↑ De Silva, Thilina N.; Peterson, A. Townsend; Bates, John M.; Fernando, Sumudu W.; Girard, Matthew G. (April 2017). Phylogenetic relationships of weaverbirds (Aves: Ploceidae): A first robust phylogeny based on mitochondrial and nuclear markers. Molecular Phylogenetics and Evolution. 109: 21—32. doi:10.1016/j.ympev.2016.12.013. PMID 28012957.
- ↑ Gill, Frank; Donsker, David, ред. (2022). Old World sparrows, snowfinches, weavers. IOC World Bird List Version 12.1. International Ornithologists' Union. Процитовано 27 червня 2022.
- Speckle-fronted Weaver - Species text in Weaver Watch.
- Thick-billed weaver - Species text in The Atlas of Southern African Birds.
![]() | Це незавершена стаття з орнітології. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |