Dodge Wayfarer — Вікіпедія
Dodge Wayfarer | |
---|---|
![]() | |
Виробник | Dodge |
Батьківська компанія | Chrysler |
Роки виробництва | 1949—1952 |
Попередник(и) | Dodge Fast Four |
Наступник(и) | Dodge Meadowbrook Special[1] |
Клас | бізнес-автомобіль |
Стиль кузова | 2-дв. седан 2-дв. клуб-купе 2-дв. родстер/Sportabout |
Компонування | FR |
Двигун(и) | I6 3,8 л[2] |
Колісна база | 2921 мм |
Подібні | DeSoto Deluxe |
Dodge Wayfarer (Додж Вейфарер) — автомобіль компанії Dodge, який виготовлявся з 1949 по 1952 рік. Він був відкинений без заміни в США, хоча серія Kingsway залишилась доступною на ринках експорту. Wayfarer був першим справжнім родстером, збудованим Великою Трійкою від 1930-х[3]. Однак, концепція родстера була скоро замінена на дорожчу Sportabout, так як повоєнні покупці автомобілів вимагали вищий рівень комфорту[4]. Було побудовано всього 9325 родстерів і Sportabout з сумарних 217,623 Wayfarer всіх типів кузова[5].
Назва моделі "Chrysler Wayfarer" також використовувалась австралійським філіалом Chrysler для серії моделей пікапів ("юти"), збудованих між кінцем 1958 і 1960 рр. (моделі AP2 і AP3, деякі з них можливо збудовані вже в 1961 році) в 1205 екземплярах[6]. Пізніше був ют під назвою "Chrysler Valiant Wayfarer". Ця модель будувалась з квітня 1965[7] по серпень 1971.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/75/1949_Dodge_Wayfarer_Roadster_%284546008976%29.jpg/250px-1949_Dodge_Wayfarer_Roadster_%284546008976%29.jpg)
«Справжні» Dodge 1949 року були представлені в лютому 1949 року, після довгого виробничого циклу 1948 року. Wayfarer (відомий як серія D-29), за винятком його коротшої колісної бази, ділив квадратний корпоративний дизайн нової продукції Chrysler 1949 року. В той час як інші Доджі вдосконалювались в порівнянні з попередніми, Wayfarer досі не мав таких особливостей як гаситель колінчатого валу, новий масляний фільтр Micronic, захищений від бризків розподілювач і гальмівні колодки без заклепок. Двірники вітрового скла були вакуумні, а не електричні, і лише праві двері отримали зовнішній замок – родстер його не мав. Wayfarer приїхав з трьома різними кузовами: 2-дверний седан, 2-дверне бізнес купе, і 2-дверний родстер (які пішли у виробництво лише в травні)[8]. Бізнес купе ділило дещо в будові кузова з версією бізнес купе Plymouth, але в іншому Wayfarer мав унікальні штампування[9].
Родстер мав знімні пластикові бокові вікна замість опускних, і короткий дах, який усунув потребу в задніх бокових вікнах. Основні опускні вентиляційні вікна були доступні як опція. Однак, регламент Каліфорнії на подачу сигналу рукою зазначав, що опускні вікна слід було додати і підігнати до товарних автомобілів штату[8]. Це сталось у вересні, після чого опускні вікна стали рідко вибірковою опцією[4]. Тестували навіть родстер з відкидним сидінням (з кришкою багажника, прикріпленою до дна), але відкриття довелось перенести і вартість оснащення для такої опції ознаменувало те, що її незабаром відкинул[8]и.
Виробництво 1949 року склало в сумі 63,816, рівно 25% від сумарної кількості Dodge. З них, 49,054 седани, 9342 купе і 5420 родстерів[4].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/87/1950_Dodge_Wayfarer_2-door_sedan%2C_front_left.jpg/250px-1950_Dodge_Wayfarer_2-door_sedan%2C_front_left.jpg)
Для 1950 року, Wayfarer D-33 (як для всієї лінійки Dodge) отримав оновлення з витонченішою решіткою, новими бамперами, і новими задніми крилами з задніми ліхтарями, вмонтованими прямо на них[10]. В середині року, родстер перейменували в Sportabout, так як Chrysler усвідомив, що було продано дуже мало «справжніх» родстерів. Sportabout, не схожий на решту лінійки Wayfarer, також отримав молдинг кузова, який подовжився на передні двері[4]. Встановлювалась 1-камерна, L-подібна рядна шістка об’ємом 230 куб. дюймів (3.8 л), зі 103 к. с. (77 кВт). Це була єдина опція двигуна протягом цілого виробничого циклу Wayfarer.
Зловісний 104-денний страйк, який тривав з 25 січня по 8 травня, завдав шкоди всьому виробництву Chrysler того року[4]. Тим часом, прибуття кабріолета Rambler Landau означало серйозну конкуренцію для родстера. Будучи дещо дорожчим, новий Rambler був набагато більш повно обладнаний і міг вмістити п’ятьох замість двох[4]. Виробництво бізнес купе також припинилось, тоді як седана збільшилось для кращої суми ніж в 1949 році. Були збудовані 75,403 машини, з яких 65,000 седанів, 7500 купе, і 2903 родстери/Sportabout.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/12/1952_Dodge_Coupe_Wayfarer_Fluid_Drive_%289643217356%29.jpg/250px-1952_Dodge_Coupe_Wayfarer_Fluid_Drive_%289643217356%29.jpg)
Wayfarer D-41 1951 року отримав ретельне оновлення, з новим капотом, передніми крилами і новою решткою з прорізами в двох секціях. Вітрове скло було більшим, нова панель приладів і внизу були нові амортизатори Oriflow[5]. 1951 був останнім роком, коли був доступний Sportabout зі знімними боковими вікнами[4]. Тогочасний дорожній тестер (Том МакКехіл, для Mechanix Illustrated) досяг максимальної швидкості у 87 миль/год. (140 км/год.), розгін 0-60 миль/год. за 17.4 секунд[5].
Моделі 1952 року були майже ідентичні 1951, і Dodge навіть не переймався розділяти число продажів за рік[5]. Коли були представлені моделі 1952 року, Sportabout був включений до переліку із зазначенням доступності, але не випускався. Бізнес купе припинили випускати в лютому 1952, у зв’язку з тим, що почались більші витрати на Корейську війну, змушуючи виробників автомобілів зосереджуватись на їхніх більш популярних моделях[5]. Таким чином, в останньому модельному році для більшості Wayfarer був лише доступний 2-дверний седан. Виробництво за 1951 і 1952 рр. склало 78,404 машин, з яких 70,700 седанів, 6702 бізнес купе, і лише 1002 Sportabout в 1951 році[5]. В 1953 році була додана серія "Meadowbrook Special" для заміни Wayfarer в нижчому кінці лінії моделей Dodge[1].
- Godshall, Jeffrey I. (1980). Wayward Wayfarer: The story of a Dodge. Automobile Quarterly. Princeton, NJ. XVIII (1, first quarter 1980): 72—81. ISSN 0005-1438.
- ↑ а б Lee, John (1990). Standard Catalog of Chrysler, 1924-1990. Iola, WI: Krause Publications, Inc. с. 263. ISBN 0-87341-142-0.
- ↑ Directory Index: Dodge/1952_Dodge/1952_Dodge_Foldout. Oldcarbrochures.com. Архів оригіналу за 4 березня 2016. Процитовано 3 липня 2015.
- ↑ Godshall, p. 72
- ↑ а б в г д е ж Godshall, p. 79
- ↑ а б в г д е Godshall, p. 81
- ↑ Hoffman, David; Sealey, Mike. The Australian Chrysler Royal, Plainsman, and Wayfarer. Allpar.com. Архів оригіналу за 26 травня 2017. Процитовано 3 липня 2015.
- ↑ Chrysler Valiant AP6. Australia: Unique Cars & Parts. Архів оригіналу за 6 квітня 2015. Процитовано 3 July 2015.
- ↑ а б в Godshall, p. 78
- ↑ Godshall, p. 77
- ↑ Parkhurst, Terry. 1949-1952 Dodge Wayfarer. Allpar.com. Архів оригіналу за 5 лютого 2017. Процитовано 3 липня 2015.
Класичні автомобілі Dodge, ринок США, 1950–1970-і рр. — наступний » | ||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Type | 1950s | 1960s | 1970s | |||||||||||||||||||||||||||
0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | |
Subcompact | Omni / 024 | |||||||||||||||||||||||||||||
Colt | ||||||||||||||||||||||||||||||
Compact | Colt | Colt | Colt | |||||||||||||||||||||||||||
Lancer | Dart | Dart | Dart | Aspen | ||||||||||||||||||||||||||
Mid-size | Wayfarer | Dart/Polara | Diplomat | |||||||||||||||||||||||||||
Coronet | Coronet | Monaco | ||||||||||||||||||||||||||||
Magnum | ||||||||||||||||||||||||||||||
Full-size | Meadowbrook | Coronet | Coronet | Dart | Polara | Polara | Polara | |||||||||||||||||||||||
Coronet | Coronet | Royal | Royal | Matador | 330 | Monaco | Monaco | Monaco | St. Regis | |||||||||||||||||||||
Royal | Custom Royal | Custom Royal | Polara | 440 | ||||||||||||||||||||||||||
La Femme | 880/Custom 880 | 880 | ||||||||||||||||||||||||||||
Sports | Charger | Charger | Charger | Charger | ||||||||||||||||||||||||||
Challenger | Challenger | |||||||||||||||||||||||||||||
Super Bee |