Таваличево – Уикипедия
Таваличево | |
Село Таваличево с Конявската котловина | |
Общи данни | |
---|---|
Население | 258 души[1] (15 март 2024 г.) 10,2 души/km² |
Землище | 25,262 km² |
Надм. височина | 642 m |
Пощ. код | 2538 |
Тел. код | 07917 |
МПС код | КН |
ЕКАТТЕ | 72045 |
Администрация | |
Държава | България |
Област | Кюстендил |
Община – кмет | Кюстендил Огнян Атанасов (Партия на зелените; 2023) |
Таваличево в Общомедия |
Таваличево е село в Западна България. То се намира в община Кюстендил, област Кюстендил.
География
[редактиране | редактиране на кода]Село Таваличево се намира източната част на Кюстендилската котловина на шосето Кюстендил - Бобов дол, в подножието на Конявската планина, на 17 км североизточно от град Кюстендил. Купно село.
Почвите са кафяви горски, канелени горски, хумусно карбонатни и алувиално-ливадни.
Климат – умерен, преходно-континентален, със средиземноморско влияние. Зимата е къса и не много студена. Лятото е продължително, сухо и топло. Есента е слънчева и суха, хубавото време често се задържа до края на ноември. Селото е с южно изложение, Конявската планина го пази от северните ветрове. [1][неработеща препратка]
Името на селото вероятно произхожда от думата „тавалик“ – воденичен камък.
През годините селото принадлежи към следните административно-териториални единици: Община Таваличево (1883-1949), община Горна Гращица (1949-1958), община Коняво (1958-1959), община Горна Гращица (1959-1978), община Кюстендил (от 1978 г.). [2]
Население
[редактиране | редактиране на кода]Година | 1866 | 1880 | 1900 | 1920 | 1926 | 1934 | 1946 | 1956 | 1965 | 1975 | 1984 | 2007 | 2010 |
Население | 367 | 525 | 826 | 1014 | 1155 | 1195 | 1202 | 1027 | 885 | 806 | 650 | 362 | 304 |
История
[редактиране | редактиране на кода]Няма запазени писмени данни за времето на възникване на селото. Останките от праисторическо, антични и късноантични селища и некрополи в землището свидетелстват, че района е населяван от дълбока древност от траки и римляни, а впоследствие и от славяни и българи.
Таваличево е старо средновековно селище. В селото е запазена средновековната църква „Света Петка“, със запазени стари стенописи. В турски данъчни регистри от 1570 и 1576 г. селото е записано под името Тавалич, Тавалица и Тавалидж към кааза Ълъджа (Кюстендил). В турски документи от 1696 г. е записано като Тавалидже. С името Таваличево е споменато в Приписки от 1734 г. към Триод постен от началото на XVI век. В руска триверстова карта от 1878 г. е с името Таваличево.
Първото училище в селото е открито през 1857 г.
В края на XIX век селото има 23361 декара землище, от които 14557 дка гори, 6118 дка ниви, 1500 дка пасища, 542 дка лозя, 454 дка естествени ливади, 131 дка овощни и зеленчукови градини и др. и се отглеждат 1978 овце, 496 кози, 357 говеда и 141 коня. Основен поминък на селяните са земеделието (овощарство, лозя, тютюн и зърнени култури) и животновъдството. От началото на ХХ век започва да се развива овощарството чрез създаване на нови овощни градини. Развити са домашните занаяти: шивачество, кожухарство, зидарство и коларо-железарство. Има 10 воденици, 9 сливарски фурни, 5 бакалници, хлебарска фурна.
През 1882 г. в църковния двор е построена паянтова училищна сграда, която просъществувала до 1918 г. По-късно е построена нова училищна сграда (1925), с пет учебни и една учителска стая. През 1927/28 г. е открита прогимназия с една паралелка. През 1935/36 г. е открита училищна трапезария за 92 бедни и приходящи от други села ученици.
Основано е читалище „Христо Ботев“ (1923) и Кредитна кооперация „Спасение“ (1936). След въвеждане на монопола в банковото дело (1947), кооперацията става всестранна, през 1953 г. в нея се влива кооперацията на с. Катрище, а през 1960 г. се уедрява с кооперацията в с. Горна Гращица.
През 1934 г. е одобрен дворищно-регулационен план на селото и започват мероприятия по неговото благоустрояване и регулация.
През 1948 г. е учредено ТКЗС „Девети септември“, което от 1979 г. е в състава на АПК „Димитър Благоев“ – с. Коняво.
Селото е електрифицирано (1944) и водоснабдено (1958). Построени са кооперативен дом с ресторант, сладкарница, магазин, фурна за хляб, дъждомерна станция (1960), помпена станция (1969), пощенска станция (1974), фелдшерски здравен пункт, както и множество нови частни и обществени сгради. Голяма част от улиците са асфалтирани (1978).
В началото на XXI век в резултат на промените в страната след 1989 г. и засилената миграция населението намалява. Училището е затворено. Перспективите за развитие на селото са свързани с овощарството и развитието на селски и културен туризъм.
Исторически, културни и природни забележителности
[редактиране | редактиране на кода]- Късносредновековна църква „Света Петка“. Намира се в селото. Малка, едноапсидна църква с два певника, с вътрешни размери 6,35 Х 3 м. Сводът е полуцилиндричен и се осветява от три тесни прозорчета. Цялата вътрешност е била изписана, като са запазени отделни фрагменти от стенописите. Постройката се отнася към периода XIV – XVI век. През 1900 г. към църквата се изгражда нова голяма зала с галерия на запад и камбанария, която включва в обема си и част от първоначалната църква. Църквата е паметник на културата.
- Вековен летен дъб, наречен „Мицевото дабе“ – прородозащитен обект в местността „Разгула“.
Религии
[редактиране | редактиране на кода]Село Таваличево принадлежи в църковно-административно отношение към Софийска епархия, архиерейско наместничество Кюстендил. Населението изповядва източното православие.
Обществени институции
[редактиране | редактиране на кода]- Кметство Таваличево.
- Читалище „Христо Ботев“ – действащо читалище, регистрирано под номер 897 в Министерство на културата на Република България. Дейности: библиотека – над 10 000 тома.
Редовни събития
[редактиране | редактиране на кода]- Общоселски празник „Таваличка пролет“ – провежда се ежегодно в деня на пролетното равноденствие (20 или 21 март). Празникът представлява надбягване с магарета, но вече не се провежда поради нещастен случай с едно от магаретата.
Личности
[редактиране | редактиране на кода]- Димитър п. Андонов, български революционер от ВМОРО, четник на Христо Цветков[2]
- Константин Чесновски (1842 – 4 януари 1934) – опълченец от с. Таваличево, Кюстендилско. Удостоен със званието „почетен гражданин на Кюстендил“ през 1928 г.
- Йордан Друмников – поет.
- Йордан Абрашев (р. 1936) – 2-пъти герой на социалистическия труд.
- Полк. Добри Колешански – бивш шеф на МВР Боровец
Кухня
[редактиране | редактиране на кода]Традиционни местни ястия са:
- Търляница – салата, която се приготвя от печени пиперки и печени зелени домати.
- Клин-чорба – постна супа, която се приготвя от картофи, домати, лук, пиперки и кисели джанки.
- Никулденска манджа – ястие на фурна с ориз, лук и речни рибки.
- Вариво – варено кисело зеле със свинско месо и лют пипер.
- Боб с агнешко месо.
- Сарми – приготвят се от листа от кисело зело, пълнени с кълцано месо.
- Гювеч в тепсия – приготвя се под връшник, от праз лук, ориз, картофи и кисело зеле.
- Кия (боден дядо) – баница, която се приготвя от наложени тестени кори, мазнина, сирене и яйца.
- Тархана – изсушени тестени топчета, подобни на кус-куса, които се варят в мляко или вода.
Бележки
[редактиране | редактиране на кода]Литература
[редактиране | редактиране на кода]- Захариев, Йордан. Кюстендилската котловина, София, 1963 г., изд. БАН., с.265-270;
- Василиев, Асен – Художествени паметници и майстори образописци из някои селища на Трънско, Брезнишко и Кюстендилско. В: Комплексни научни експедиции в Западна България през 1957-1958 г., София, 1961 г., с.194;
- Стойков, Г. – Култови и обществени сгради из Трънско, Брезнишко и Кюстендилско. В: Комплексни научни експедиции в Западна България през 1957-1958 г., София, 1961 г., с.116, 121 и 122;
- Марди, В. – Бабикова – Научно мотивирано предложение за обявяване на църквата „Св. Петка“ в с. Таваличево, Кюстендилско за паметник на културата. София, 1969 г., Архив НИПК;
- Пеев, Серафим – Таваличево, София, 1985 г.;
- Дремсизова-Нелчинова, Цв. и Слокоска, Л. – Археологически паметници от Кюстендилски окръг, София, 1978 г., с.30;
- Пеев, Серафим – Таваличево, София, 1985 г., изд. на ОФ, 216 с.;
- Енциклопедичен речник Кюстендил (А-Я). София, Общински народен съвет, Регионален център по култура. Издателство на Българската академия на науките, 1988. ISBN 954-90993-1-8. с. 637.
- Чолева-Димитрова, Анна М. Селищни имена от Югозападна България: Изследване. Речник. София, 2002, изд. Пенсофт, с.173.
- Бойко Перянски, „С Таваличево в сърцето“, Кюстендил 2011 г.
Външни препратки
[редактиране | редактиране на кода]- Официален сайт на Община Кюстендил Архив на оригинала от 2007-10-09 в Wayback Machine.
- Радио и телевизия в Кюстендил
- Разстояния от село Таваличево до други населени места в България
- Църквата „Света Петка“ - пътепис
- Църквата „Света Петка“ - фотоалбум[неработеща препратка]
- Кмет на село спечели с бунта си пари за спасяването на местната църква[неработеща препратка]
|