Гіпокамп (міфологія) — Вікіпедія
Частина серії статей на тему: |
Давньогрецька міфологія |
---|
![]() Зображення гіпокампа на стіні Адміралтійства у Миколаїві |
|
![]() ![]() ![]() |
Гіпока́мп (дав.-гр. ἱππόκαμπος від дав.-гр. ἵππος — «кінь» і дав.-гр. κάμπος — «морське чудовисько») — у давньогрецькій міфології морський кінь з риб'ячим хвостом, на якому їздили Тритон та нереїди. Також у Стародавній Греції та Римі четверик гіпокампів, запряжених у колісницю, часто зображували як засіб пересування Посейдона. Крім того, ця міфічна істота вважалася царем риб.
У пізніші епохи гіпокампи були об'єктом образотворчого мистецтва у країнах Центральної Азії, зокрема, в ірано-парфянському регіоні, Бактрії, Туркменістані, Таджикистані, Афганістані. В Європі активне застосування міфологічного образа гіпокампа почалося з доби Відродження, де його використовували у геральдичній символіці: зображення коня із риб'ячим хвостом на гербі вказувало на зв'язок його власника із мореплавством.
У систематиці латинізована форма цього імені — Hippocampus — стала назвою роду морських коників.
- Словник античної міфології. — К.: Наукова думка, 1985. — 236 сторінок.
![]() | Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Гіпокамп (міфологія) |