Насалик Ігор Степанович — Вікіпедія
Ігор Степанович Насалик | |
---|---|
![]() Ігор Насалик | |
Народився | 25 листопада 1962 (61 рік) Олександрія, Кіровоградська область, Українська РСР, СРСР |
Громадянство | ![]() |
Національність | українець |
Діяльність | політик |
Alma mater | Фізичний факультет Львівського національного університету імені Івана Франка |
Членство | Верховна Рада України VIII скликання, Верховна Рада України IV скликання і Верховна Рада України III скликання |
Посада | народний депутат України[1], народний депутат України[2], народний депутат України і Minister of Energy and Coald |
Партія | Блок Петра Порошенка |
Нагороди | ![]() |
![]() | |||
---|---|---|---|
3-го скликання | |||
безпартійний | 12 травня 1998 | — | 14 травня 2002 |
4-го скликання | |||
Український народний рух (НУ) | 14 травня 2002 | — | 25 травня 2006 |
|
І́гор Степа́нович Наса́лик (25 листопада 1962, Олександрія, Кіровоградська область) — український політик, народний депутат III, IV і VIII скликань, ексміністр енергетики і вугільної промисловості. Тричі був міським головою Калуша на Івано-Франківщині.
Народився 25 листопада 1962 року в м. Олександрія, Кіровоградська область (нині Україна. Дитинство минуло в Рогатині (Івано-Франківська область).
1989 закінчив фізичний факультет Львівського університету ім. Франка (інженер оптоелектронних систем).
- 1980—1985 — студент Львівського університету.
- 1985—1987 — служба в армії.
- серпень 1987 — серпень 1988 — водій Рогатинського АТП 12640.
- 1988—1989 — студент Львівського університету.
- 1990—1992 — провідний спеціаліст Центру мікроелектроніки, Ульяновськ.
- Лютий 1992 — червень 1993 — радник директор з економічних питань МП «Корона», Львів.
- Серпень 1993 — травень 1995 — радник з економічних питань МП «Сапфір», місто Рогатин.
- Травень 1995 — травень 1997 — президент промислово-виробничої корпорації «Техноінвестцентр».
- Травень 1997 — березень 1998 — президент промислово-виробничої корпорації «Техно-Центр».
З березня 1998 по квітень 2002 — Народний депутат України 3-го скликання. Голова підкомітету з питань нафтової промисловості і нафтозабезпечення Комітету з питань паливно-енергетичного комплексу, ядерної політики та ядерної безпеки.
З квітня 2002 по березень 2005 — Народний депутат України 4-го скликання, обраний по виборчому округу № 86, Івано-Франківська область. Голова підкомітету з питань нафтової промисловості та нафтопродуктозабезпечення Комітету з питань паливно-енергетичного комплексу, ядерної політики та ядерної безпеки.
Діяльність позначена кількома переходами по фракціях:
- Фракція «Наша Україна» 15 травня 2002 — 10 грудня 2002
- Фракція «Регіони України» 20 червня 2003 — 14 травня 2004
- Фракція Української Народної Партії 16 березня 2005 — 29 листопада 2005
- Фракція Блоку Юлії Тимошенко — з 2 грудня 2005 — 12 січня 2006
Був міським головою міста Калуша Івано-Франківської області.
З 10 квітня 2011 року — голова Політичної Ради Української партії.
Набрав найбільше голосів на дострокових виборах до ВРУ 26 жовтня 2014[3]. З листопада 2014 року по квітень 2016 року — народний депутат України від партії «Блок Петра Порошенка», заступник голови Комітету Верховної Ради України з питань паливно-енергетичного комплексу, ядерної політики та ядерної безпеки.
Під час збройного конфлікту на Сході, згідно з власними словами, брав участь у звільненні полонених[4]. З 14 квітня 2016 року обіймав посаду Міністра енергетики та вугільної промисловості України. Під час перебування на посаді Міністра відстоював право Міністерства вести торгівлю з тимчасово окупованими територіями Донецької та Луганської областей, стверджуючи, що «ми не торгуємо з окупантами, ми обмінюємося товарами»[5]. Також під час його каденції висувалися проєкти з погашення споживчих боргів ОРДЛО коштом державного бюджету[6].
На позачергових парламентських виборах 2019 року Ігор Насалик висунув свою кандидатуру на одномандатному виборчому окрузі № 85 (Івано-Франківська область) шляхом самовисування[7].
Насаликові інкримінують неправдиве декларування (ст. 366-1 ККУ). За даними слідства, Ігор не задекларував дані про фінансові зобов'язання на 1,25 млн $ у 2015, 2016, 2017 і 2018 роках[8], 9 липня 2019 йому було повідомлено про підозру[9].
Разом з дружиною, громадянкою Росії, Насалик Гузял Есгатівною, виховують двох синів Максима (1992 р.н.) та Ігоря (1998 р.н.)[10].
Брат Насалик Сергій Степанович (1974 р.н.), бізнесмен, міський голова Рогатина[11].
- Лицарський хрест ордена святого Григорія Великого (Ватикан, 23 березня 1999)[12]
- ↑ http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/radac_gs09/d_index_arh?skl=3
- ↑ http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/radac_gs09/d_index_arh?skl=4
- ↑ В окрузі № 85 переміг Ігор Насалик. Архів оригіналу за 23 грудня 2014. Процитовано 23 грудня 2014.
- ↑ Сергій Іванов (15 серпня 2018). Ігор Насалик: «Не варто перебільшувати роль олігархів в енергетичному секторі України». https://ua.censor.net.ua. Цензор.нет. Архів оригіналу за 20 березня 2018. Процитовано 19 березня 2018.
- ↑ Ми не торгуємо з окупантами, ми обмінюємося товарами, — Насалик. ВІДЕО. Архів оригіналу за 11 лютого 2017. Процитовано 10 лютого 2017.
- ↑ Міненерго хоче погасити борги ОРДЛО за електроенергію грошима держбюджету. Архів оригіналу за 16 березня 2018. Процитовано 16 березня 2018.
- ↑ Насалик Ігор Степанович [Архівовано 10 серпня 2019 у Wayback Machine.]. Центральна виборча комісія. Вибори народних депутатів України 2019
- ↑ У справі екс-міністра енергетики Насалика відвели головуючого суддю. РБК-Україна (рос.). Архів оригіналу за 14 січня 2020. Процитовано 14 січня 2020.
- ↑ САП повідомила Насалику про підозру. РБК-Україна (рос.). Архів оригіналу за 14 січня 2020. Процитовано 14 січня 2020.
- ↑ Державний реєстр декларацій. https://public.nazk.gov.ua. Національне агентство з питань запобігання корупції. Архів оригіналу за 26 лютого 2017.
- ↑ Повноваження. rohatyncity.if.ua (англ.). Архів оригіналу за 26 лютого 2017. Процитовано 25 лютого 2017.
- ↑ Acta Apostolicae Sedis, 1999. — P. 1019. [Архівовано 31 жовтня 2017 у Wayback Machine.] (італ.)
- Насалик Ігор Степанович Калуський міський голова (з 04.2006)
- Сайт Української партії [Архівовано 30 березня 2012 у Wayback Machine.]
- Сайт Верховної Ради України
- Гюзель Насалик: «Ігор запропонував мені стати його дружиною через дві години після нашого знайомства» [Архівовано 8 жовтня 2016 у Wayback Machine.]